УХВАЛА

28 липня 2023 року 
м. Київ
справа № 420/4303/23
провадження № К/990/24995/23 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Смоковича М. І., перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мандрика Владислава Володимировича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суджу від 4 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :
17 липня 2023 року зазначена касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у     частині першій     цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Із системного аналізу наведених положень процесуального закону висновується, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
У касаційній скарзі її автор зазначив, що підставою касаційного оскарження є пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, у зв`язку з чи пояснив, що наразі нема висновку Верховного Суду щодо застосування норм, передбачених:
1) пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 202 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168); статтею 48 Закону України від 24 березня 1999 року № 551-ХIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України»; статтею 24 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП); статтею 51 Кримінального кодексу України - у контексті правовідносин, які виникають між військовослужбовцями Збройних Сил України та командуванням військових частину зв`язку з позбавленням таких військовослужбовців права на виплату їм додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, внаслідок: (1) притягнення їх до юридичної відповідальності (накладення дисциплінарного стягнення та/або накладення адміністративного стягнення  чи призначення кримінального покарання); (2) вирішення питання про притягнення до юридичної відповідальності (проведення службового розслідування, складення протоколу про адміністративне правопорушення, внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення);
2) пунктом 2-1 Постанови № 168 і в цілому Окремим дорученням Міністра оборони України № 912/з/29 від 23 червня 2023 року та телеграмою Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №  248/1298 - у контексті правовідносин, які виникають між військовослужбовцями Збройних Сил України та командуванням військових частину зв`язку з використанням зазначеного Окремого доручення для визначення порядку і умов виплати додаткової винагороди згідно з пунктом 2-1 Порядку № 168, а саме: (1) визначення вичерпного переліку документів, обов`язкових для нарахування і виплати збільшеної додаткової винагороди; (2) необхідності попереднього звернення військовослужбовця із рапортом для підготовки командуванням військової частини усіх необхідних документів для нарахування і виплати додаткової винагороди; (3) порядку підготовки і надання необхідних для нарахування і виплат додаткової винагороди документів, коли військовослужбовець набув право на таку винагороду, у тому числі перебуваючи у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні іншої військової частини (тобто в особовому складі та фінансовому утриманні якої він не перебуває). 
Проаналізувавши заявлені підстави касаційного оскарження згаданих судових рішень та їх обґрунтування у зіставленні з предметом спору і правовідносинами, з яких виник спір, щодо якого суди попередніх інстанцій ухвалили ці судові рішення, суд дійшов висновку, що представник позивача означив обсяг нормативного регулювання та деякі аспекти його застосування, які, на його думку, потребують висновку суду касаційної інстанції задля забезпечення єдиної правозастосовної практики, ширше, аніж цього потребувало (і на якому базувалося) вирішення спору, на прикладі якого автор касаційної скарги заявляє про необхідність висловлення правової позиції (як підстави касаційного оскарження). 
У цьому зв`язку суд звертає також увагу, що зважаючи на межі касаційного перегляду, визначені у статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи. 
Проте питання, які порушує скаржник у касаційній скарзі, у поєднанні з його аргументацією вимог касаційної скарги у вимірі спірних правовідносин, виходять за межі останніх, адже не основуються на обставинах цієї справи. Водночас суд касаційної інстанції не може розглядати вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (частина четверта статті 341 КАС України). 
Тимчасом у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати яку саме норму права - щодо застосування якої Верховний Суд ще не висловлювався - суди першої та (або) апеляційної інстанцій під час вирішення (конкретної) справи застосували неправильно і чому. 
Окреслення у касаційній скарзі проблемних питань, які виникають під час застосування положень Постанови № 168 за різних правових ситуацій, які не стосуються предмета спору, судові рішення щодо якого оскаржуються у касаційному порядку, не можуть трактуватися як відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, з якою положення пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України пов`язують можливість відкриття касаційного провадження у справі. 
З огляду на наведене, Верховний Суд вважає, що заявник належним чином не обґрунтував підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року №  460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 
у х в а л и в :
1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мандрика Владислава Володимировича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суджу від 4 липня 2023 року у справі 420/4303/23 повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

Суддя                                                                                                              М. І. Смокович