ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1588/23 Справа № 932/3663/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Куцевол  В. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року                                                         
Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
судді доповідача: Новікової Г.В.
суддів Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.         

розглянувши  у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника Дніпровської митниці на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська  від 20 січня  2022 року  у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби, правонаступником якої є Дніпровська митниця, та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою.В обґрунтування якої посилався на те, що 07.04.2017 року Дніпропетровською митницею ДФС відносно нього складено протокол про порушення митних правил №0100/110000014/17 за ст.485 Митного кодексу України, а 18.05.2017 року– винесено постанову у справі про порушення митних правил №0100/110000014/17, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 613 647,80 грн.. 
Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.10.2019 року за адміністративним позовом, поданим 10.07.2017 року, постанову у справі про порушення митних правил №0100/110000014/17 визнано протиправими та скасовано. 
Враховуючи незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності з 07.04.2017 року- день складання протоколу та накладення штрафу, спричинили моральну шкоду, яка виразилась у переживаннях на фоні постійного душевного хвилювання щодо усвідомлення загрози стягнення у розмірі 1 613 647,80 грн.
Просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду у розмірі 129 641,20 грн.
Рішенням Бабушкінського  районного суду м. Дніпропетровська  від 20 січня  2022 року позовні вимоги задоволено частково, з Державного бюджету України на користь позивача стягнуто моральну шкоду в розмірі 25000 грн.. 
В апеляційній скарзі представник Дніпровської митниці просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що у зв`язку із скасуванням 16 постанов про порушення митних правил позивач подав 16 позовів, тобто має місце безпідставне багаторазове стягнення моральної шкоди за незаконне притягнення особи до відповідальності за один і той же період та з таких же підстав. Зазначає, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди діями відповідача. Крім того, судом не взято до уваги відсутність даних про закриття провадження відносно позивача, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. 
   Відзив на апеляційну саргу не надішов. 
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 129641,20 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін. 
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги частково,суд першої інстанції виходив з доведеності факту спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок незаконних дій співробітників Дніпропетровської митниці ДФС. При цьому суд врахував розмір адміністративного стягнення, якому був підданий позивач, мету адміністративного стягнення, тривалість провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, період, за який має бути відшкодована моральна шкода - позивач перебував під слідством та судом у розумінні конвенційних норм та практики ЄСПЛ у період часу з 07.04.2017 року і до 09.11.2019 року, тобто 31 місяць і 2 дні.
Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (наприклад, «Рисовський проти України», № 29979, пункти 86, 89, від 20 жовтня 2011 року, «Антоненков та інші проти України», № 14183/02, пункт 71, від 22 листопада 2005 року).
Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.
Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в статті 56 Конституції України; статтях 1173-1176 ЦК України, Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких наведено у частині першій статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
На підставі ст. 1174 ЦК України, відшкодовується шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про порушення митних правил №0100/110000014/17 від 07.04.2017 року у відношенні начальника відділу митного оформлення ТОВ «Агро-Союз-Термінал» ОСОБА_1 складено вказаний протокол за ст.485 Митного кодексу України.
Згідно з копією постанови у справі про порушення митних правил №0100/110000014/17 від 18.05.2017 року, складеної в.о. начальника Дніпропетровської митниці ДФС Сличко С.В., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 1 613 647,80 грн. 
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2017 року скасовано постанову виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови у справі про порушення митних правил №0100/110000014/17 від 18.05.2017 року.
Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.10.2019 року визнано протиправною та скасовано постанову Державної фіскальної служби України від 23.06.2017 року та постанову Дніпропетровської митниці ДФС від 18.05.2017 року по справі про порушення митних правил №0100/110000014/17 у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.
Судом встановлено,що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.10.2019 року визнано протиправною та скасовано постанову Державної фіскальної служби України від 03.07.2017 року та постанову Дніпропетровської митниці ДФС від 08.06.2017 року по справі про порушення позивачем митних правил № 0100/110000014/17.
Скасування зазначених постанов у справі про порушення митних правил про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали складання відповідної постанови.
Отже, судом першої інстанції правильно застосовано норми частини першої статті 1173 ЦК України, згідно з якими шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів) та статті 1174 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Оскільки судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено, що протокол про порушення митних правил, а в подальшому і постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідають дійсним обставинам, то  ОСОБА_1  має право на відшкодування моральної шкоди, що виразилась у душевних стражданнях, завданих рішенням посадових осіб Дніпровської митниці ДФС.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції праивльно виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, що є обґрунтованим та виправданим присудження позивачу відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000 грн..
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди, є безпідставними та спростовуються наведеними вище нормами закону та фактичними обставинами справи.
Посилання в апеляційний скарзі, що судом не взято до уваги відсутність даних про закриття провадження відносно позивача, що є підставою для відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, оскільки на підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно-розшукову діяльність,органів досудового розслідування,прокуратури і суду», в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.
Доводи про те, що при розгляді справи суд не взяв до уваги наявність рішень, якими вже було стягнуто на користь позивача моральну шкоду, що вказує на безпідставність багаторазового стягнення моральної шкоди за незаконне притягнення особи до відповідальності за один і той же період та з таких же підстав, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі. Рішення ж ухвалювалися за притягнення позивача до адміністративної відповідальності за іншими протоколами та постановами.
Інші доводи апеляційної скарги  не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.
Згідно ч. 1, 10 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2023 року за клопотанням представника відповідача було відстрочено Дніпровській митниці сплату судового збору в сумі 1261,20 грн. до ухвалення судового рішення у справі. У справі ухвалено судове рішення, яким апеляційна скарга залишена без задоволення, у зв`язку із чим з Дніпровської митниці слід стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 1261,20 грн.
    Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2023 року зупинено дію рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2022 року,оскільки апеляційне провадження закінчено, то дію рішення слід поновити.
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову,що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 129641,20 грн., що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Дніпровської митниці залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2022 року залишити без змін, поновивши його дію.
Стягнути з Дніпровської митниці (ЄДРПОУ ПВ 43971371) на користь держави судовий збір в розмірі 1261,20 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: