Постанова 
Іменем України                                       
04 липня 2023 року
м. Київ
справа № 359/3016/21
провадження № 61-6893св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідачі:  ОСОБА_2 , державне підприємство «Сетам»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -  ОСОБА_3 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області у складі судді Яковлєвої Л. В. від 09 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: 
Борисової О. В., Левенця Б. Б., Ратнікової В. М., від 11 квітня 2023 року.
Зміст заявлених вимог та їх обґрунтування
1.                У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , ДП «Сетам», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- ОСОБА_3 , у якому просив суд: встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу його та ОСОБА_2 з 01 січня 2004 року по 15 березня 2010 року; визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку 
АДРЕСА_1 , а також 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер 3220882600:04:002:0368.
2.                Одночасно з позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, у якій він просив суд: заборонити відчуження будинку 
АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки, кадастровий номер 3220882600:04:002:0368, до вирішення справи по суті.
3.                Заяву обґрунтовано тим, що зазначене нерухоме майно є предметом спору про поділ майна осіб, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Однак з інтернет-сайту ДП «Сетам» він дізнався, що проведення аукціону з продажу вказаного майна призначено на 15 квітня 2021 року. 
4.                Позивач вважав, що для забезпечення виконання судового рішення у цій справі, необхідним є вжиття судом заходів забезпечення позову, що гарантуватиме виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
5.                Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 09 квітня 2021 року, з урахуванням ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня2021 року про виправлення описки, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. 
6.                Накладено заборону на відчуження будинку 
 АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки, кадастровий номер 3220882600:04:002:0368.
7.                Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що з огляду на наявність між сторонами спору щодо поділу нерухомого майна, а також обґрунтованої підстави вважати, що таке майно може бути відчужене на користь третіх осіб, що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у справі, заява про забезпечення позову є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
8.                Не погодившись з ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2021 року, ПАТ АБ «Укргазбанк», яке не брало участі у розгляді справи, подало апеляційну скаргу.
9.                Постановою Київського апеляційного суду від 14 липня 2022 року
апеляційну скаргуПАТ АБ «Укргазбанк» залишено без задоволення. Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 
2021 року залишено без змін.
10.            Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції щодо необхідності забезпечення позову у обраний позивачем спосіб. Додатково зазначено про необґрунтованість доводів апеляційної скарги 
ПАТ АБ «Укргазбанк» про неможливість задоволення вимог, що встановлені рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2012 року у справі № 2-1042/12, з огляду на виконання зазначеного судового рішення майже у повному обсязі.
11.            Постановою Верховного Суду від 16 листопада 2022 року касаційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 14 липня 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
12.            Скасовуючи судове рішення суду апеляційної інстанції та направляючи справу на новий апеляційний розгляд, Верховний Суд виходив із того, що апеляційний суд не звернув уваги, що у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції підлягає перегляду по суті.
13.            Постановою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року
апеляційну скаргуПАТ АБ «Укргазбанк» залишено без задоволення. Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 
2021 року залишено без змін.
14.            Постанова апеляційного суду мотивована тим, що застосований судом першої інстанції захід забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами, а його невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та порушити права позивача по справі. Крім того зазначено, що такий спосіб забезпечення позову ніяким чином не перешкоджає державному/приватному виконавцю проводити виконавчі дії у межах виконавчого провадження по виконанню рішення суду про стягнення заборгованості, а саме вживати заходів, направлених на розшук іншого майна, що належить на праві власності  ОСОБА_2 . При цьому не зупиняє виконання судового рішення в іншій справі, а лише забороняє відчуження спірного майна.
Узагальнені доводи касаційної скарги
15.            05 травня 2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від11 квітня 2023 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
16.            Підставою касаційного оскарженняухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від11 квітня 2023 року заявник зазначає порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, що суттєво вплинуло на права банку.
17.            На обґрунтування вимог касаційної скарги заявник зазначив, що застосований у справі, яка переглядається, захід забезпечення позову порушує його права, перешкоджає виконанню рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2012 року у справі № 2-1042/12, яким стягнуто на користь банку з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 768 058,88 грн. Посилається банк на те, що спірне майно є предметом іпотеки за зобов`язаннями ОСОБА_2 , які випливають з кредитного договору від 29 квітня 2011 року № 12-Ф/2011. При цьому під час примусового виконання рішення Печерського районного суду            м. Києва від 31 липня 2012 року у справі № 2-1042/12 уже були проведені  торги з реалізації садового будинку та земельної ділянки. Переможцем торгів було здійснено остаточний розрахунок та приватним виконавцем видано акт про реалізацію предмета іпотеки, який за своєю суттю є оформленням договірних відносин купівлі-продажу на прилюдних торгах.
18.            Заявник посилається на те, що задоволення заяви позивача про забезпечення позову перешкоджає нотаріусу видати на підставі акта про проведений електронний аукціон його переможцю відповідне свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Ураховуючи зазначене, переможець електронних торгів звертався до банку з вимогою про повернення сплачених коштів.
19.            Зосереджує увагу на недобросовісності дій позивача, подання позову про поділ майна після публікації оголошення про призначені торги та звернення до суду із заявою про забезпечення позову саме з метою недопущення реалізації майна на торгах, що має наслідком невиконання судового рішення.
20.            Вважає, що застосована судом апеляційної інстанції практика Верховного Суду не є релевантною до спірних правовідносин.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
21.            Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 359/3016/21, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
22.            23 червня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
23.            Ухвалою Верховного Суду від 28 червня 2023 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
24.            10 червня 2023 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Цокало Т. М., через засоби поштового зв`язку, подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просить суд відмовити у її задоволенні.
25.            На обґрунтування доводів відзиву ОСОБА_1 зазначає, що виконавче провадження № 58573201 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1042/12, виданого Печерським районним судом м. Києва 19 грудня 2014 року, закінчене, грошові кошти у розмірі 1 684 863,74 грн перераховані на користь стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк», виконавчий документ повернуто стягувачеві за його заявою. Залишок суми, яка підлягає стягненню на користь банку та щодо якої відкрито виконавче провадження № 66819546, а саме у розмірі 83 195,14 грн, може бути стягнутий за рахунок іншого майна боржника.
26.            Посилається на те, що зупинення продажу арештованого майна є спеціальним способом забезпечення позову, який застосовується у спорах про визнання права власності на таке майно.
27.            Додатково зауважує про накладення арешту на спірне майно також у рамках розгляду іншої судової справи № 359/4138/21 за позовом 
ОСОБА_2 до ДП «Сетам», приватного виконавця Трофименка М. М. про визнання недійсними електронних (прилюдних) торгів. Про реальність спору щодо зазначеного нерухомого майна свідчить також наявність іншого його позову до ДП «Сетам», приватного виконавця Трофименка М. М., ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних (прилюдних) торгів з реалізації арештованого майна та результатів їх проведення, визнання недійсним та скасування акта про реалізацію предмета іпотеки (справа 
№ 359/3874/21).
Фактичні обставини справи, встановлені судами
28.            Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2012 року у справі № 2-1042/12 стягнуто з ОСОБА_2 на користь 
ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 29 квітня 2011 року № 12-Ф/2011, яка станом на 23 квітня 2021 року становить 1 768 058,88 грн.
29.            Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М. М. від 07 березня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 58573201 щодо примусового виконання виконавчого листа 
№ 2-1042/12, виданого Печерським районним судом м. Києва 19 грудня 
2014 року.
30.            Відповідно до протоколу від 15 квітня 2021 року № 534579 про проведення електронних торгів з продажу будинку АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки, кадастровий номер 3220882600:04:002:0368, стартова ціна 1 842 694,00 грн, ціна продажу 
1 971 683,00 грн, сума сплаченого гарантійного внеску 92 134,70 грн, переможцем торгів став ОСОБА_7 .
31.            Згідно з актом про реалізацію предмета іпотеки від 28 квітня 2021 року сума коштів у розмірі 1 971 683,00 грн ОСОБА_7 внесена, цей акт
є підставою для видачі свідоцтва.
32.            Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованою 08 квітня 2021 року, підтверджено право власності ОСОБА_2 на спірне домоволодіння та наявність арештів на майно, застосованих в інтересах інших осіб.
33.            ПАТ АБ «Укргазбанк» отримав грошову суму в розмірі 1 684 863,74 грн в рамках виконавчого провадження № 58573201, відкритого за виконавчим листом від 19 грудня 2014 року № 2-1042-12 на суму загального боргу в розмірі
1 768 058,88 грн після винесення оскаржуваної ухвали.
34.            У червні 2021 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подав заяву до приватного виконавця Трофименка М. М. про повернення виконавчого документу стягувачу від 14 вересня 2021 року.
35.            Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М. М. повернуто стягувачеві виконавчий лист 
№ 2-1042/12, виданий Печерським районним судом м. Києва 19 грудня 
2014 року, на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
36.            14 вересня 2021 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало заяву про відкриття виконавчого провадження до приватного виконавця Телявського А. М. про стягнення заборгованості за виконавчим листом від 19 грудня 2014 року
№ 2-1042-12 на суму 83 195,14 грн.
37.            Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А. М. відкрито виконавче провадження № 66819546 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1042/12, виданого Печерським районним судом м. Києва 19 грудня 2014 року.
Позиція Верховного Суду
38.            Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
39.            Відповідно до частини другої статті 389 ЦПКУкраїни підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
40.            Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
41.            Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
42.            Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.
43.            Забезпечення позову - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
44.            У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії. 
45.            Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
46.            Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана із необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.
47.            Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.
48.            Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками.
49.            Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18).
50.            Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірне нерухоме майно, щодо якого позивачем заявлено вимоги про його поділ в порядку статей 70, 74 Сімейного кодексу України за умови доведення факту спільного проживання однією сім`єю, є предметом, на який звернуто стягнення у межах виконавчого провадження № 58573201, відкритого щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1042/12, виданого Печерським районним судом 
м. Києва 19 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь 
ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором від 29 квітня 2011 року № 12-Ф/2011, яка станом на 23 квітня 2021 року становила 1 768 058,88 грн, а також 3 219,00 грн судового збору. 
51.            15 квітня 2021 року в рамках зазначеного виконавчого провадження були проведені електронні торги з продажу будинку АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки, кадастровий номер 3220882600:04:002:0368, стартова ціна 1 842 694,00 грн, ціна продажу 
1 971 683,00 грн, сума сплаченого гарантійного внеску 92 134,70 грн, переможець торгів ОСОБА_7 . Згідно з актом про реалізацію предмета іпотеки від 28 квітня 2021 року сума коштів у розмірі 
1 971 683,00 грн внесена ОСОБА_7 .
52.            Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на відчуження нерухомого майна, щодо якого здійснювалися дії з примусової реалізації, суди попередніх інстанцій не звернули належної уваги на співмірність застосованого заходу забезпечення позову із предметом і підставами поданого позову, не врахували негативні наслідки від вжиття такого заходу та безпосередній вплив на права та охоронювані законом інтереси осіб, які не є учасниками цієї справи - стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» та особи переможця торгів, який сплативши грошові кошти за придбаний ним лот, отримавши акт реалізації майна з електронних торгів, позбавлений можливості завершити процедуру оформлення права власності на придбане на прилюдних торгах майно.
53.            Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 зазначила, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном.
54.            Крім того, Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно в разі задоволення позову. Іпотека або арешт нерухомого майна, що накладається виконавцем у межах виконавчого провадження, мають ту ж саму мету. Тому іпотека або арешт, що зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно раніше, мають вищий пріоритет, ніж заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, які були зареєстровані пізніше. У цьому разі заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, не є перешкодою для реалізації майна, а покупець такого майна набуває право власності на нього вільним від зазначених обтяжень. Якщо ж майно не буде реалізоване, а іпотека буде припинена або буде знятий арешт, накладений виконавцем (зокрема, у випадку повного виконання боржником свого обов`язку), то заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, і надалі виконуватимуть функцію забезпечення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17).
55.            З огляду на наведене, застосований судом першої інстанції захід забезпечення позову у вигляді встановлення заборони на відчуження нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, на яке вже було накладено арешт в порядку примусового виконання судового рішення та звернуто стягнення, не може вважатись допустимим заходом охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.
56.            У контексті дотримання балансу прав та інтересів позивача, а також третіх осіб, права яких порушуються у зв`язку із застосуванням спірного заходу забезпечення позову, колегія суддів звертає увагу на необхідність дотримання загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність.
57.            Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
58.            Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
59.            Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Недобросовісність поведінки подружжя при поділі спільного майна, зловживання правами й наявність негативних наслідків для кредитора підлягають доказуванню на загальних підставах.
60.            Подібний висновок висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 
2019 року у справі № 337/474/14-ц.
61.            Колегія суддів ураховує, що ОСОБА_1 звертався до суду також з позовом про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна та результатів їх проведення, а також визнання недійсним та скасування акта про реалізацію предмета іпотеки, за результатами розгляду якого рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2023 року було відмовлено у його задоволенні (справа № 359/3874/21). Зазначеним судовим рішенням, яке згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 
23 березня 2023 року, встановлено, що ОСОБА_1 не має права оспорювати дійсність електронних торгів з реалізації садового будинку та земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 , оскільки не надав  жодного доказу на підтвердження того, що в період часу з травня 2003 року до 
15 березня 2010 року він та ОСОБА_2 проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, зазнавали спільних витрат, придбавали майно в інтересах сім`ї, а також між ними існували відносини, притаманні подружжю. 
62.            Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
63.            Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги ПАТ КБ «Укргазбанк» отримали підтвердження під час касаційного провадження, що свідчить про наявність підстав для скасування оскаржених судових рішень про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні зазначеної заяви.
Щодо розподілу судових витрат
64.            Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
65.            Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
66.            Згідно з положеннями частин першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються - на позивача.
67.            Ураховуючи, що за результатами касаційного перегляду справи касаційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає задоволенню, оскаржені судові рішення - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про забезпечення позову, колегія суддів вважає за доцільне сплачений ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір за подання апеляційної та касаційних скарг стягнути з  ОСОБА_1 на користь банку.
68.            З огляду на те, що за подання апеляційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» було сплачено 2 481,00 грн, а за подання двох касаційних скарг - 5 165,00 грн (2 481,00 грн + 2 684,00 грн), в порядку розподілу судових витрат з 
ОСОБА_8 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає стягненню 7 646,00 грн.
Керуючись статтями 141, 402, 403, 409, 412, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 

ПОСТАНОВИВ:
1.                Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити.
2.                Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 09 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 11 квітня 2023 року скасувати. 
3.                Ухвалити нове судове рішення, яким  відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного підприємства «Сетам», третя особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна.
4.                В порядку розподілу судових витрат, понесених у судах апеляційної та касаційної інстанцій, стягнути з Шарашидзе Паати на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк»витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 646,00 грн (сім тисяч шістсот сорок шість).
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                              Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                                           О. В. Білоконь
 
                                                                                                                       О. М. Осіян
 
            Н. Ю. Сакара
 
            В. В. Шипович