УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 червня 2023 року
м. Київ
справа № 274/755/23
провадження № 61-8451ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Селянське (фермерське) господарство «Подільське»,
 
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 травня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Подільське» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, 
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2023 року  ОСОБА_1 звернувся з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Подільське» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 6 лютого 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження. 
У підготовчому засіданні 24 квітня 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили суд допустити їх до участі у справі в якості представників ОСОБА_1 .
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2023 року відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у допуску до участі у справі в якості представників ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з ухвалами суду першої інстанції від 6 лютого 2023 року та 
від 24 квітня 2023 року,  ОСОБА_1 оскаржив їх в апеляційному порядку.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 6 лютого 2023 року повернено заявнику.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, Житомирський апеляційний суд виходив з того, що ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області 
від 6 лютого 2023 року не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2023 року повернено заявнику.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, Житомирський апеляційний суд виходив з того, що ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області 
від 24 квітня 2023 року не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.
Не погоджуючись з ухвалами Житомирського апеляційного суду від 10 травня 2023 року,  ОСОБА_1 , 3 червня 2023 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення і передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Касаційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права. Вказує, що його позбавлено права на апеляційне оскарження судових рішень.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.
Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження (частина шоста статті 394 ЦПК України).
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів 
цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (частина друга статті 352 ЦПК України).
У частині першій статті 353 ЦПК України передбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
Так, відповідно до статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 1) відмови у видачі судового наказу; 2) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів; 3) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову; 4) скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову; 5) зустрічного забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення; 6) повернення заяви позивачеві (заявникові); 7) відмови у відкритті провадження у справі; 9) передачі справи на розгляд іншого суду; 10) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 11) затвердження мирової угоди; 12) призначення експертизи; 13) визначення розміру судових витрат; 14) зупинення провадження у справі; 15) закриття провадження у справі; 16) залишення позову (заяви) без розгляду; 17) окрема ухвала; 18) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 19) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 20) відмови ухвалити додаткове рішення; 21) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 22) повернення заяви про перегляд заочного рішення; 23) відмови у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 24) поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 25) виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню; 26) відстрочення і розстрочення, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення; 27) розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця; 28) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 29) повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення; 30) звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; 31) тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 311) скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 32) визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; 33) тимчасового влаштування дитини до дитячого або лікувального закладу; 34) оголошення розшуку відповідача (боржника) або дитини; 35) примусового проникнення до житла; 36) звільнення (призначення) опікуна чи піклувальника; 37) відмови у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; 38) повернення заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; 39) повернення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу; 40) залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; 41) відновлення повністю або частково втраченого судового провадження чи відмови в його відновленні. 
Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Водночас у цьому переліку відсутні ухвала про відкриття провадження у справі та ухвала про відмову у допуску до участі у справі в якості представника.
Встановивши, що оскаржувані ухвали суду першої інстанції не входять до переліку ухвал, які можуть бути предметом оскарження в суді апеляційної інстанції, Житомирський апеляційний суд обґрунтовано повернув апеляційні скарги особі, яка їх подала.
Касаційний суд погоджується з висновками апеляційного суду про те, що оскаржувані ухвали суду першої інстанції до переліку ухвал, які оскаржуються окремо від рішення суду і передбачені частиною першою статті 353 ЦПК України, не входять.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
За таких обставин право на апеляційне оскарження ухвал суду учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення щодо суті спору й окремо від такого рішення.
Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.
Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.
Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, яка за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
Аналогічні правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції викладено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18).
З огляду на викладене, ОСОБА_1 оскаржив до апеляційного суду ухвали, які не підлягали оскарженню окремо від рішення суду, тому висновки апеляційного суду про наявність правових підстав для повернення апеляційних скарг відповідають вимогам цивільного процесуального законодавства.
Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 травня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 травня 2023 року є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.
Оскільки оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, ухваленими з додержанням норм процесуального права і підстави для їх скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 травня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 травня 2023 року суд відмовляє.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 травня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду 
від 10 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Подільське» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                        С. О. Карпенко 
В. М. Ігнатенко
В. А. Стрільчук