ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 р.	Справа № 520/25174/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Саєнко Л.І.,     
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2023, (головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., повний текст складено 07.03.23 року) по справі № 520/25174/21
за позовом            ОСОБА_1  
до           Головного управління ДПС у Харківській області 
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № 0019211304 від 13.07.2016.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, зокрема, з підстав пропуску строку звернення до суду та надано десятиденний строк для усунення недоліків шляхом надання заяви про поновлення цього строку з доказами поважності причин його пропуску.
28.12.2021 ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду подав заяву про поновлення строку, в якій зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення отримав  23.06.2021 та в межах, строку, встановленого ст. 122 КАС України звернувся до суду.  Враховуючи викладене просив суд поновити пропущений строк звернення до суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. В ухвалі також зазначено, що розгляд питання щодо пропуску звернення до суду буде вирішено в підготовчому судовому засіданні.
27.01.2022 ГУ ДПС у Харківській області подало заяву, в якій просило залишити позов без розгляду на підставі ч. 3 ст. 123 КАС України, оскільки ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду, передбачений п. 102.1 ст. 102 ПК України.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 заяву ГУДПС у Харківській області задоволено.
Визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із позовною заявою. Позовну заяву залишено без розгляду.
Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції безпідставно враховано в якості доказу отримання ним податкового повідомлення-рішення від 13.07.2016 надане відповідачем повідомлення про вручення поштового відправлення, оскільки останнє не містить відомостей щодо документів, які направлялись цим листом. Натомість належним доказом надсилання саме спірного рішення міг би бути опис-вкладення до цінного листа з номером поштового відправлення, який податковий орган не надав.
Також, вказує, що суд першої інстанції не розглянув заяву позивача про виклик свідка, який міг підтвердити дату отримання ним податкового повідомлення-рішення від 13.07.2016, чим порушив ст. 180 КАС України та позбавив ОСОБА_1 можливості довести свою позицію щодо дотримання ним строків звернення до суду.
Натомість, звертає увагу, що судом першої інстанції жодним чином не спростовано факт отримання ним рішення контролюючого органу 23.06.2021, а відповідачем не надано належних доказів на підтвердження доводів щодо отримання останнього 03.08.2016, отже суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення позову без розгляду.
ГУ ДПС у Харківській області (далі - відповідач) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Вказує, що суд першої інстанції вірно врахував повідомлення про вручення поштового відправлення, на якому міститься відмітка про отримання особисто ОСОБА_1 податкового повідомлення-рішення 03.08.2016. При цьому, зауважує, що ПК України не встановлено обов`язку контролюючого органу направляти платникам податків листи з описом вкладення.
Отже, з 03.08.2016 позивач був обізнаним щодо донарахувань відповідача, проте до суду звернувся лише восени 2021 р., тобто поза межами строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України. 
В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2021 позивач звернувся до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № 0019211304 від 13.07.2016
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, зокрема, з підстав пропуску строку звернення до суду та надано десятиденний строк для усунення недоліків шляхом надання заяви про поновлення цього строку з доказами поважності причин його пропуску.
28.12.2021 ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду подав заяву про поновлення строку, в якій зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення отримав 23.06.2021 та в межах, строку, встановленого ст. 122 КАС України звернувся до суду.  Враховуючи викладене просив суд поновити пропущений строк звернення до суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. 
27.01.2022 ГУ ДПС у Харківській області подало заяву, в якій просило залишити позов без розгляду на підставі ч. 3 ст. 123 КАС України.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 позов залишено без розгляду.
Залишаючи без розгляду позов, суд першої інстанції виходив з того, що про порушення свого права позивач дізнався 03.08.2016 з дня отримання спірного податкового повідомлення – рішення, проте до суду звернувся більш ніж через 5 років, поважних підстав такого пропуску та доказів в їх підтвердження не надав.
Колегія суддів вважає  висновки суду першої інстанції передчасними з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1-3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Пунктом 56.18 ст. 56 ПК України встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Статтею 102 ПК України врегульовано питання застосування строків давності визначення податкових зобов`язань, які становлять 1095 днів.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, заходи досудового врегулювання спору позивачем не вживались.
Верховним Судом у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 викладено правовий висновок про те, що ПК України не містить норм, які б визначали процесуальний строк звернення до суду з позовом у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження).
Верховний Суд у постанові від 27.01.2022 по справі №160/11673/20 зазначив, що у випадку відсутності правового регулювання у спеціальному законодавстві, застосуванню підлягають загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів, які встановлені КАС України.
Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З метою забезпечення єдиної правозастосовчої практики під час судового розгляду відповідних спорів у справах, у яких позивачами не використовувалась процедура адміністративного оскарження рішень податкового органу про нарахування грошових зобов`язань, та у розвиток правового підходу, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, судова палата відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 03 квітня 2018 року у справі №826/5325/17, від 23 травня 2018 року у справі №803/728/17, від 18 червня 2018 року у справі № 805/1146/17-а та сформулювала такий правовий висновок.
Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається ч. 2 ст. 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Судова палата вважає, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.
За приписами ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Колегія суддів зауважує, що порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.
Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Вказані висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 813/3756/17.
За правилами частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оскаржується податкове повідомлення-рішення Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № 0019211304 від 13.07.2016.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строків звернення до суду, позивач зазначав, що вказане вище рішення податкового органу він отримав лише 23.06.2021 після чого, в межах шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України звернувся до суду, а саме у листопаді 2021 р.
Суд першої інстанції, відхиляючи доводи позивача щодо дати отримання ним податкового повідомлення – рішення, врахував надане відповідачем повідомлення про вручення поштового відправлення, на якому міститься відмітка про отримання особисто ОСОБА_1 листа 03.08.2016 та з цієї дати відліковував строк звернення до суду.
Дослідивши зазначений вище доказ, колегія суддів зазначає, що на ньому міститься штрихкодовий ідентифікатор, дата подання  Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області листа – 13.07.2016, найменування адресата – ОСОБА_1 , поштова адреса – АДРЕСА_1 , вид та категорія листа – рекомендований лист, дата вручення – 03.08.2016, підпис ОСОБА_1 (а.с. 42).
Разом з тим, повідомлення про вручення поштового відправлення не містить відомостей щодо документів, які направлялись рекомендованим листом, що унеможливлює суд достеменно вважати, що саме спірне податкове повідомлення – рішення було направлене контролюючим органом та отримане особисто позивачем. 
Отже, наданий відповідачем доказ в підтвердження дати отримання ОСОБА_1 рішення від 13.07.2016 не є достатнім для висновків щодо обізнаності позивача про порушене право з 03.08.2016.
Натомість, інших належних доказів матеріали справи не містять і судом таких не встановлено.
Суд першої інстанції достеменно не з`ясував чи дійсно позивач отримав спірне податкове повідомлення – рішення 03.08.2016, а лише обмежився посиланням на повідомлення про вручення поштового відправлення, яке не є належним доказом в підтвердження цих обставин.
За змістом ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Колегія суддів зазначає, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
При цьому, доказами в адміністративному судочинстві, відповідно до частини першої статті 72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (частина друга цієї статті).
Відповідно до ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Таким чином, висновок щодо пропуску позивачем строку звернення до суду не можна визнати обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції  дійшов його без повного та всебічного з`ясування обставин у справі в їх сукупності та перевірки їх доказами, що призвело до передчасних висновків та прийняття помилкового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду, у зв`язку з чим ухвала суду  на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 по справі № 520/25174/21  скасувати.
Адміністративну справу № 520/25174/21 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  14.07.2023 року