ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7847/23 Справа № 215/3078/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 215/3078/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Сотнікова А.І.

сторони:
позивачка –  ОСОБА_1 ,
відповідачі -  Держава Україна, в особі Кабінету Міністрів України, Державна казначейська служба України, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Стасюк Вячеслав Олексійович, на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2023 року, яка постановлена суддею Демиденком Ю.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 07 липня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Держави Україна, в особі Кабінету Міністрів України, та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданою смертю фізичної особи та пошкодженням житла.
Зазначила, що 30.01.2015 з території, яка перебуває під контролем так званої «ЛНР», було здійснено артилерійський обстріл м. Попасна, внаслідок чого чоловік позивачки - ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження. Також, 30.01.2015 внаслідок здійснення вказаного артилерійського обстрілу відбулося потрапляння реактивного осколково-фугасного снаряду типу 9М21ОФ (9М28Ф) в будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачці. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер.
Позивачкою було подано позов до Попаснянського районного суду Луганської області про відшкодування моральної шкоди, завданою смертю фізичної особи та пошкодженням житла. Попаснянським районним судом Луганської області було відкрито провадження в цивільній справі № 423/1572/21.
Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою від 14.06.2021 Попаснянського районного суду Луганської області, було прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Розгляд справи визначено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено відкрите підготовче засідання на 11.11.2021 о 10-00 у приміщенні Попаснянського районного суду Луганської області, за адресою: вул. Суворова, 6, м. Попасна, Луганська область, зала №1. Станом на сьогодні розгляд справи не завершено.
У відповіді вих. № ЕП-287/23 від 24.02.2023 на адвокатський запит про надання інформації щодо стану розгляду цивільної справи №423/1572/21 та його евакуацію, керівник апарату Васильківського районного суду Дніпропетровської області повідомив, що вказана справа, яка перебувала в провадженні Попаснянського районного суду Луганської області, ані в електронному, ані в паперовому вигляді Васильківському районному суду Дніпропетровської області, не передавалась. 
Окрім цього, зазначено, що необхідно звернутися з аналогічною позовною заявою до Васильківського районного суду Дніпропетровської області. 
За таких обставин, позивачка подала до суду новий позов до суду за своїм місцезнаходженням, тобто до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Стасюк В.О., просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та позбавлення позивачки доступу до правосуддя. 
Наполягає на тому, що суд не мав правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі, адже, докази перебування на розгляді в іншому суді аналогічного позову у справі відсутні. Натомість, у відповіді вих. № ЕП-287/23 від 24.02.2023 на адвокатський запит про надання інформації щодо стану розгляду цивільної справи №423/1572/21 та його евакуацію, керівник апарату Васильківського районного суду Дніпропетровської області повідомив, що вказана справа, яка перебувала в провадженні Попаснянського районного суду Луганської області, ані в електронному, ані в паперовому вигляді Васильківському районному суду Дніпропетровської області, не передавалась. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Стасюка В.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції керувався п.3 ч.1 ст.186 ЦПК України та виходив з того, що з 2021 року в провадженні Попаснянського районного суду Луганської області перебувала цивільна справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яка не була розглянута на дату звернення позивачки до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі – Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
У пункті 3.4 вказаного Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Одним з проявів верховенства права, – підкреслюється у підпункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004, – є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються.
З огляду на приписи та правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.
Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких – не допустити судовий процес у безладний рух.
Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії»).
ЄСПЛ зазначав, що право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (§ 22, рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).
Згідно зі сталою практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.
ЄСПЛ розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, – доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Суд встановив, що у 2021 році ОСОБА_1 звернулася до Попаснянського районного суду Луганської області з позовом до Держави Україна, в особі Кабінету Міністрів України, та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданою смертю фізичної особи та пошкодженням житла.
Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою від 14.06.2021 Попаснянського районного суду Луганської області, було прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Розгляд справи визначено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено відкрите підготовче засідання на 11.11.2021 о 10-00 у приміщенні Попаснянського районного суду Луганської області, за адресою: вул. Суворова, 6, м. Попасна, Луганська область, зала №1. 
Станом на сьогодні розгляд справи не завершено.
Враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022 № 1/0/9-22, змінив територіальну підсудність судових справ Попаснянського районного суду Луганської області на Васильківський районний суд Дніпропетровської області.
У відповіді вих. № ЕП-287/23 від 24.02.2023 на адвокатський запит про надання інформації щодо стану розгляду цивільної справи №423/1572/21 та його евакуацію, керівник апарату Васильківського районного суду Дніпропетровської області повідомив, що вказана справа, яка перебувала в провадженні Попаснянського районного суду Луганської області, ані в електронному, ані в паперовому вигляді Васильківському районному суду Дніпропетровської області, не передавалась. 
Зазначений лист приєднано до матеріалів справи (а.с. 47), а тому висновок суду першої інстанції про те, що  Васильківський районний суд Дніпропетровської області нібито надав інформацію позивачу про те, що цивільна справа за її позовом до Васильківського районного суду з Попаснянського районного суду не надходила, є помилковим та не грунтується на матеріалах справи
Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд керувався пунктом 3 частини першої статті 186 ЦПК України, яко передбачено, що суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 
Проте, достовірні відомості про те, що у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав відсутні.
Натомість, матеріали справи дають підстави стверджувати, що цивільна справа №423/1572/21, яка перебувала в провадженні Попаснянського районного суду Луганської області, на теперішній час втрачена та її розгляд не здійснюється, ані Попаснянським районним судом Луганської області, який не здійснює правосуддя через воєнний стан, ані Васильківським районним судом Дніпропетровської області, до територіальної підсудності якого віднесено судові справи Попаснянського районного суду Луганської області.
Згідно із статтею 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 492 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження у випадках:
1) подання заяви про відновлення судового провадження, втраченого до закінчення судового розгляду;
2) заява подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою статті 491 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення.
У випадку, визначеному пунктом 1 частини четвертої цієї статті, суд роз`яснює заявнику право звернутися до суду з новим позовом в установленому цим Кодексом порядку. В ухвалі суду про відкриття провадження в новій справі у зв`язку з втратою незакінченого провадження обов`язково має бути зазначено про цю обставину.
Особа не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про відновлення судового провадження, втраченого до закінчення судового розгляду, оцінку обґрунтованості якої надає суд під час розгляду відповідної заяви. Разом з тим, учасник справи розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.
Позивачка ОСОБА_1 з метою захисту своїх прав звернулася до суду з новим позовом, що є її правом, гарантованим частиною першою статті 6 Конвенції.
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на вільний доступ до правосуддя, що є беззаперечною підставою для скасування оскаржуваної ухвали з направленням матеріалів позовної заяви до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381, 382 ЦПК України,  суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Стасюк Вячеслав Олексійович, - задовольнити.
Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2023 рокускасувати та направити позовну заяву  ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданою смертю фізичної особи та пошкодженням житладо Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 вересня 2023 року.

Головуючий: 

Судді: