ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 
26 вересня 2023 року
м. Київ
справа № 714/115/21
провадження № 51-2528км23
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі: 
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 і захисника ОСОБА_7 на вирок Чернівецького апеляційного суду від 27 січня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020260070000176, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК).
 
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 серпня 2022  року  ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з  випробовуванням з іспитовим строком тривалістю один рік з покладенням на  нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з  уповноваженим органом з питань пробації.
Цим же вироком ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, за епізодом крадіжки майна потерпілих ОСОБА_8 і   ОСОБА_9 в нічз 22 на 23 листопада 2020 рокута виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з  недоведеністю, що саме ним вчинено дане кримінальне правопорушення.
Також указаним вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.
Вироком Чернівецького апеляційного суду від 27 січня 2023 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6  скасовано та ухвалено свій вирок, яким визнано ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з  випробовуванням з іспитовим строком тривалістю два роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з  уповноваженим органом з питань пробації.
Крім того, цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат, а також скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 16 грудня 2020 року.
Згідно з вироком апеляційного суду  ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він за обставин, встановлених судом та наведених у вироку, в червні 2020 року в  невстановлений час, переслідуючи мету особистого збагачення, маючи при собі ключ від вхідних дверей, проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_8 , звідки таємно викрав чотири стільці з  металевими ніжками та дерев`яними спинками марки «Чернігівське» вартістю 155 грн кожен, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 620  грн.
Крім того, в період часу з 08 по 10 серпня 2020 року в невстановлений час ОСОБА_6 повторно, переслідуючи мету особистого збагачення, маючи при собі ключ від вхідних дверей, проник до приміщення вказаного магазину, звідки таємно викрав холодильну вітрину марки «Інтертехніка», модель «Інтер-501», об`ємом 370 л, вартістю 5156,67 грн, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Також ОСОБА_6 у період часу з 22 по 23 листопада 2020 року в невстановлений час, повторно, переслідуючи мету особистого збагачення, маючи при собі ключ від  вхідних дверей, проник до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по 
АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_8 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 1800 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України становило 50 862,96 грн, і продукти на загальну суму 8535,10 грн, що належать ОСОБА_8 , заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 58 108,36 грн., а також продукти, що належать ОСОБА_9 , заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1289,70 грн.
 
Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати вирок апеляційного суду щодо нього і направити справу на новий розгляд в суд другої інстанції в іншу область. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує на фальсифікацію доказів і непричетність до вчинення крадіжок чужого майна. Зазначає, що апеляційний суд, провівши часткове судове слідство, не досліджував відеозапис вилучення ключів з його автомобіля відповідно до  протоколу обшуку від 12 грудня 2020 року. При цьому стверджує, що з  протоколу обшуку автомобіля та відеозапису до нього вбачається, що з  автомобіля марки «Фольксваген Кадді», н.з. НОМЕР_1 , не вилучалась зв`язка з  трьома ключами, але слідство надало на дослідження судової трасологічної експертизи № СЕ-19/126-20/8488-ТР/2022-К від 22 грудня 2020 року дану зв`язку, в  якій був ключ, що підходить до замка від вхідних дверей магазину. Посилається на порушення апеляційним судом положень ст. 17 КПК і вважає, що питання фальсифікації доказів слідством не було предметом дослідження в апеляційному провадженні.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 проситьскасувати вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і направити справу на новий розгляд в суд другої інстанції в іншу область. На обґрунтування наводить такі ж доводи, як і засуджений. Також вважає помилковим посилання апеляційного суду на те, що відсутність звернення стороною захисту із заявою про вчинення злочину не свідчить про фальсифікацію доказів.
 
Позиції інших учасників судового провадження 
Прокурор ОСОБА_5 частково підтримав подані касаційні скарги, просив скасувати вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора  ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
У п.1 ч. 1, ч. 2 ст. 438 КПК передбачено, що істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК). 
Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у  вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у  вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на  користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу. 
Згідно з вимогами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у  вчиненні кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з  нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до  статті  94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту положень ч. 2 ст. 418 КПК вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. 
З огляду на положення ч. 1 ст. 409 КПК суд апеляційної інстанції переглядає в  апеляційному порядку законність та обґрунтованість судового рішення місцевого суду та надає сторонам кримінального провадження можливість перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції.
Поряд із цим, як зазначено у ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. 
Відповідно ж до ч. 2 ст. 420 КПК вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.
Виходячи з положень указаних статей закону, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в  апеляційній скарзі, дати вичерпну відповідь на вказані у ній доводи щодо оцінки покладених в основу вироку доказів з точки зору їх належності, допустимості й  достовірності, а також зазначити мотиви ухваленого рішення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 винуватим за ч. 3 ст. 185 КК за двома епізодами крадіжок майнапотерпілого ОСОБА_8 , вчинених у червні 2020 року та з 08 по 10 серпня 2020 року.
Цим же вироком  ОСОБА_6 виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК у  вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, за епізодом крадіжки майна потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9  в ніч з 22 на 23 листопада 2020 року в  зв`язку з недоведеністю, що саме ним вчинено дане кримінальне правопорушення.
На вирок суду першої інстанції обвинувачений і захисник ОСОБА_7  подали апеляційні скарги, в яких оскаржували вирок у частині засудження ОСОБА_6 за  епізодами таємного викрадення з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у червні 2020 року чотирьох стільців з металевими ніжками та дерев`яними спинками марки «Чернігівське» і з 08 по 10 серпня 2020 року холодильної вітрини марки «Інтертехніка», модель «Інтер-501». Просили вирок в цій частині скасувати та ухвалити виправдувальний вирок.
Зокрема, обвинувачений та захисник вказували, щоОСОБА_6 не вчиняв крадіжок чужого майна; потерпілийОСОБА_8 не звертався до працівників поліції з приводу викрадення цих речей і заявив про це лише 08 грудня 2020 року під час додаткового допиту. Посилались на те, що викрадені речі знаходились в  домогосподарстві  ОСОБА_6 за згодою потерпілого. На думку обвинуваченого та захисника, третій епізод крадіжки, за який ОСОБА_6 було виправдано, виник після розмови останнього з потерпілим з приводу повернення ОСОБА_8 заборгованості, яку той мав перед ОСОБА_6 .
Крім того, з апеляційними скаргами звернулись прокурор і потерпілий ОСОБА_8 , котрі просили суд апеляційної інстанції визнатиОСОБА_6 винуватим за всіма трьома епізодами таємного викрадення чужого майна, ухваливши новий вирок.
За результатами апеляційного розгляду апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 за епізодами крадіжок майна, належного потерпілому ОСОБА_8 , вчинених у червні 2020 року 
і з 08 по 10 серпня 2020 року та, визнавши обґрунтованими доводи апеляційних скарг прокурора і потерпілого ОСОБА_8 у частині оскарження ними рішення місцевого суду про визнання ОСОБА_6 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за епізодом викрадення грошових коштів і продуктів у ОСОБА_8 й ОСОБА_9 , скасував вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 та ухвалив свій вирок, яким визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.
Однак апеляційний суд не проаналізував і належно не перевірив доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, які вказували про фальсифікацію доказів та підміну ключів, що вилучались під час проведення обшукуавтомобіля ОСОБА_6 марки «Фольксваген Кадді», н.з. НОМЕР_1 .
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції мотивував висновок про недоведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого у вчиненні крадіжки майна з приміщення магазину ПП ОСОБА_8 в ніч з 22 на 23 листопада 2020 року тим, що ані кожний окремий доказ, ані їх сукупність, з урахуванням показань потерпілого та обвинуваченого, не  виключають версії того, що останній не причетний до вчинення вказаної крадіжки.
При цьому суд першої інстанції визнав недопустимим доказом висновок експерта № СЕ-19/126-20/8488-ТР/2022-К від 22 грудня 2020 року за результатами судової трасологічної експертизи, відповідно до якого ключ, вилучений під час проведення обшуку транспортного засобу ОСОБА_6 , входить у шпарини циліндрів циліндрового механізму, вилученого 02 грудня 2020 року під час проведення огляду місця події за фактом крадіжки з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в с. Горбова Герцаївського району Чернівецької області, та провертає циліндри у патронах, провертаючи при цьому поводок (підходить до такого замка).
Обґрунтовуючи рішення про визнання вказаного доказу недопустимим, суд першої інстанції зазначив, що під час обшуку автомобіля ОСОБА_6 марки «Фольксваген Кадді», н.з. НОМЕР_1 , 12 грудня 2020 року вилучено 16 ключів, які було поміщено у паперовий поштовий конверт, а саме чотирьох зв`язок: одна зв`язка з 8 ключів, три зв`язки з 2 ключів та 2 ключа окремих, у той же час при  проведенні вказаної судової трасологічної експертизи експертом зафіксовано (на фотознімках 1.24, 1.25 та 1.26 (вміст паперового конверту)), що на дослідження експерту було надано 16 ключів - також чотири зв`язки, але одна вже 
із 3 ключами і лише 1 ключ окремий, а також встановлено, що ключ із зв`язки з  трьох ключів (фотознімки 1.26, 1.27), підходить до замка від вхідних дверей магазину ПП ОСОБА_8 (входить у шпарини циліндрів циліндрового механізму, провертає циліндри у патронах, провертаючи при цьому поводок).
Перевіряючи ці доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, суд апеляційної інстанції вказав, що підстав ставити під сумнів висновок експерта у  колегії суддів немає, оскільки така експертиза була проведена компетентним експертом, який був попереджений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК, і будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у  вироку доказів, не встановлено.
Згідно із звукозаписом судового засідання від 27 січня 2023 року та журналом цього ж судового засідання, суд апеляційної інстанції, повторно дослідивши письмові докази, у тому числі протокол огляду місця події від 02 грудня 2020 року, під час проведенняякого було виявлено циліндровий механізм від замка від  вхідних дверей продуктового магазину «ПП Аксінте» та ключ до нього, висновок судової трасологічної експертизи № СЕ-19/126-20/8488-ТР/2022-К 
від 22 грудня 2020 року, разом з тим відмовив у задоволенні клопотання обвинуваченого про дослідження відеозапису проведення обшуку автомобіля марки «Фольксваген Кадді», н.з. НОМЕР_1 , під час якого й вилучались16 ключів.
Отже, даючи оцінку покладеним в основу вироку доказам з точки зору їх належності, допустимості й достовірності, апеляційний суд належно не перевірив доводи обвинуваченого та захисника про підміну ключів, що вилучались під час проведення обшукуавтомобіля ОСОБА_6 , не забезпечив відповідно до  положень ч. 6 ст. 22 КПК з метою реалізації стороною захисту права на  апеляційне оскарження судового рішення необхідні для цього умови і не провів всебічного та повного аналізу обставин кримінального провадження.
Крім того, апеляційний суд погодився з встановленими судом першої інстанції фактичними обставинами справи за епізодами викрадення обвинуваченим чотирьох стільців марки «Чернігівське» і холодильної вітрини марки «Інтертехніка».
Поряд з тим, апеляційний суд не надав вичерпних відповідей й на доводи апеляційних скарг обвинуваченого й захисника про непричетністьОСОБА_6 до  вчинення крадіжок чужого майна і щоєдиним доказом обвинуваченняза  епізодами крадіжок цих речей, на їх думку, був «виявлений» в ході обшуку автомобіляОСОБА_6  ключ, водночас виклав у вироку формулювання обвинувачення, відповідно до якого всі три епізоди таємного викрадення чужого майна вчинялись єдиним способом за допомогою ключа від вхідних двереймагазину «ІНФОРМАЦІЯ_2».
Крім того, апеляційний суд не проаналізував і належно не перевірив доводи апеляційних скарг обвинуваченого і захисника, котрі зазначали, що виявлені у   ОСОБА_6 речі потерпілий дозволив взяти у користування ще в 2016 році і  вказані обставини, на їх думку, підтверджувались показаннями у суді першої інстанції свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що в жовтні 2018 року, в грудні 2019 року та у 2020 року вони бачили у ОСОБА_6 вдома холодильник із  прозорими дверцятами з написом «Сармат».
Також не надано належної оцінки й показанням потерпілихОСОБА_8  
і ОСОБА_9 , котрі в апеляційному суді не заперечували вищенаведених обставин і підтвердили, що ОСОБА_6  за їх згодою певний час користувавсяхолодильною вітриною, але при цьому вказали, на початку серпня 2020 рокуОСОБА_6 їм повернув холодильну вітрину, а вже за декілька днів ОСОБА_8 виявив, що холодильника немає.
Отже, суд апеляційної інстанції під час перевірки доводів апеляційних скарг обвинуваченого і захисника ОСОБА_7 в повній мірі не дотримався процедури апеляційного розгляду,не надав на них вичерпних відповідей, безпосередньо не дослідив протокол обшуку від 12 грудня 2020 року, а саме автомобіля марки «Фольксваген Кадді», н.з. НОМЕР_1 , і відеозапис до нього, про дослідження яких просив обвинувачений, не дав оцінки усім обставинам кримінального провадження відповідно до вимог ст. 94 КПК та дійшов передчасного висновку про залишення апеляційних скаргобвинуваченого ОСОБА_6 і захисника ОСОБА_7  без задоволення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог статей 22, 94, 370, 420 КПК і наведені порушення є істотними, оскільки могли перешкодити апеляційному суду ухвалити законне та  обґрунтоване судове рішення.
А тому вирок апеляційного суду щодо   ОСОБА_6 взв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону підлягає скасуванню на  підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. 
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати зазначене в  цій постанові, перевірити всі доводи, викладені в апеляційних скаргах, повторно дослідити обставини кримінального провадження, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.
У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_6 і захисник ОСОБА_7 , посилаючись на наявність підстав для сумніву в об`єктивності Чернівецького апеляційного суду, просять направити кримінальне провадження на новий розгляд в суд другої інстанції в іншу область.
Однак питання щодо направлення кримінального провадження на розгляд іншого суду вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного суду за поданням суду апеляційної інстанції або клопотанням сторін в порядку, передбаченому ст. 34 КПК, і лише з підстав, зазначених у цій статті.
Виходячи з положень ст. 34 КПК, в цій частині касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 і захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
у х в а л и в:
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 і захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Чернівецького апеляційного суду від 27 січня 2023 року щодо ОСОБА_6  скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                     ОСОБА_3