ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" вересня 2023 р.                               Справа№ 910/1975/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Алданової  С.О.
суддів:            Корсака В.А. 
          Євсікова О.О. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2023
у справі № 910/1975/23 (суддя: Шкурдова Л.М.)
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"
до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
про стягнення 4 159,81 грн,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про стягнення заборгованості у розмірі 4 159,81 грн, з яких: 2 500,00 грн - сума страхового відшкодування, 968,49 грн - пеня, 621,25 грн - інфляційні втрати, 70,07 грн - три проценти річних.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування в загальному розмірі 29 506,82 грн за шкоду, завдану транспортним засобом "Hyundai Accеnt", державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальність якого застрахована позивачем на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/205101944 та відповідачем на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/202124759, а тому позивач вказує, що відповідач несе рівнозначну відповідальність і обов`язок з відшкодування 50% шкоди покладається на останнього.
Так, позивач, посилаючись на статтю 993 Цивільного кодексу України, пункти 5.2, 5.3 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 26.02.2020 №464/2020 (далі - Порядок), просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 2 500,00 грн, 621,25 грн інфляційних втрат, 968,49 грн пені та 70,07 грн трьох процентів річних.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2023 позов задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на користь ТДВ "СК "Альфа-Гарант" суму страхового відшкодування у розмірі 2 500,00 грн та 1 613,05 грн витрат по сплаті судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, дійшов висновку, що оскільки позивач сплатив на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн страхового відшкодування, і на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди (19.08.2021) діяло два поліси страхування цивільно-правової відповідальності, в тому числі поліс відповідача, тому він несе рівнозначну відповідальність разом із позивачем за спричинену потерпілій особі шкоду, у зв`язку з чим ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" зобов`язане сплатити позивачу 2 500,00 грн страхового відшкодування. Водночас місцевий господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат, пені та трьох процентів річних не підлягають задоволенню, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази направлення на адресу відповідача та отримання ним заяви на доплату страхового відшкодування у розмірі 2 500,00 грн, у зв`язку з чим відсутня можливість перевірити початок виникнення прострочення заборгованості та правильність нарахування заявлених до стягнення сум.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2023 у справі № 910/1975/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що страхове відшкодування позивачем було здійснено з порушенням положень порядку, а саме не надано можливості відповідачу здійснити свій розрахунок страхового відшкодування по доплаті, перевірити обґрунтованість заяви потерпілого щодо доплати страхового відшкодування та взяти безпосередню участь у розрахунку страхового відшкодування, як це передбачено порядком. Також, вказує на те, що позивачем не було погоджено з відповідачем розмір виплати страхового відшкодування, а тому позивач мав додати до заяви про виплату страхового відшкодування звіт про оцінку або висновок, яким визначається розмір матеріальної шкоди, проте цього не було зроблено як на стадії досудового врегулювання, так і на стадії судового розгляду справи.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2023 апеляційну скаргу у справі № 910/1975/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 апеляційну скаргу ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2023 у справі № 910/1975/23 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків.
В межах строків, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023, представником ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.
30.05.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп". Вказує, що висновки суду першої інстанції є повними, законними та обґрунтованими.
У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Корсака В.А. та Євсікова О.О., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2023, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Шапран В.В., Руденко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2023 у справі № 910/1975/23; справу № 910/1975/23 призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/1975/23; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.
До Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду міста Києва на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 26.06.2023, надійшли матеріали справи № 910/1975/23.
У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Шапрана В.В. та Руденко М.А., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2023, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційног господарського суду від 30.08.2023 справу № 910/1975/23 за апеляційної скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2023 прийнято до провадження визначеним складом суду. 
Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
За змістом частини 3 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.
Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 19.08.2021 на Житомирському шосе сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "Hyundai Accеnt", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та "Honda Civic", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Дані обставини були зазначені в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), підписаному даними особами. Крім того, в даному повідомленні водія транспортного засобу "Hyundai Accеnt", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення.
19.08.2021 потерпіла особа звернулась до ТДВ "СК "Альфа-Гарант" із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування.
18.10.2021 ТДВ "СК "Альфа-Гарант" на підставі протоколу огляду транспортного засобу від 19.08.2021, аварійного сертифікату від 29.09.2021 № 09-D/96/1, розрахунку страхового відшкодування та страхового акта від 18.10.2021 № ЦВ/21/4781 здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 24 506,92 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2237.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Hyundai Accеnt", державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована у двох страхових компаніях: позивачем на підставі полісу №ЕР/205101944, з лімітом відповідальності за шкоду майну в розмірі 130 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн та відповідачем на підставі полісу №ЕР/202124759, з лімітом відповідальності за шкоду майну в розмірі 130 000,00 грн, франшиза - 2,600,00 грн.
29.11.2021 позивач направив відповідачу заяву на виплату страхового відшкодування, у якій просив компенсувати йому 50% суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 24 506,92 грн.
17.12.2021 відповідач виконав свої зобов`язання та сплатив позивачу 9 653,46 грн (12 253,46 грн - 2 600,00 грн), що підтверджується платіжною інструкцією № ЗР120874.
Водночас 27.10.2021 власниця транспортного засобу "Honda Civic", державний номерний знак НОМЕР_2 , надіслала на адресу позивача лист з проханням переглянути суму виплати страхового відшкодування.
Судом першої інстанції встановлено, що після зібрання усіх необхідних доказів: рахунку на оплату від 25.08.2021 № 0817-1, акта виконаних робіт від 25.10.2021 № АВ000000058, протоколу огляду транспортного засобу від 28.12.2021, страхового акта від 20.01.2022 № ЦВ/21/4781/1, розрахунку страхового відшкодування, 18.01.2022 між позивачем та потерпілою особою укладено угоду про розмір страхового відшкодування, внаслідок якої позивач здійснив доплату страхового відшкодування у розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 20.01.2022 № 26518.
Позивач зазначив, що 09.02.2022 він направив відповідачу заяву на доплату страхового відшкодування, у якій просив компенсувати йому 2 500,00 грн (50% суми сплаченого страхового відшкодування), однак відповідач не виконав свого зобов`язання, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Відповідно до статті 11 Закону України "Про страхування" предмет договору страхування може бути застрахований за одним договором страхування та за згодою страхувальника кількома страховиками (співстрахування).
Стаття 989 ЦК України встановлює обов`язок страхувальника при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується.
Згідно зі статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.
Відносини між страховиками-членами МТСБУ з питань забезпечення здійснення страхового відшкодування при наявності декількох внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які були чинними на момент дорожньо-транспортної пригоди, врегульовує Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затверджений протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України № 464/2020 від 26.02.2020.
Пунктом 2.1 статті 2 вказаного Порядку визначено, що наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладенні внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування (обов`язки страхувальника, що передбачені пунктом 3 частини 1 статті 989 ЦК України та пунктом 17.3 статті 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Отже, чинне законодавство дозволяє страхувальнику укладати декілька договорів страхування щодо одного об`єкта страхування з різними страховиками, при цьому наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, є достатнім доказом виконання страхувальником свого обов`язку повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування.
Поряд з цим, обов`язок страховика щодо проведення відповідного розслідування страхового випадку, в тому числі встановлення факту наявності у страхувальника інших чинних договорів страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено пунктом. 34.1 статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
За змістом пункту 3.1 статті 3 Порядку при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик при отриманні інформації про настання події, що містить ознаки страхового випадку за укладеним ним внутрішнім договором страхування, зобов`язаний (незалежно від наявності інших внутрішніх договорів страхування, укладених по відношенню до забезпеченого транспортного засобу, та черговості їх укладення), здійснити визначені Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" заходи для забезпечення своєчасного здійснення страхового відшкодування.
Згідно з пунктом 3.2 статті 3 Порядку страховик, який отримав інформацію про подію, яка має ознаки страхового випадку за декількома внутрішніми договорами страхування, для забезпечення участі усіх страховиків за такими договорами страхування повинен:
а) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження інформації про страховий випадок, повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованої бази даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку;
б) забезпечити можливість іншим страховикам, які також застрахували той самий об`єкт, приймати участь в розслідуванні страхового випадку (зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого (знищеного) майна);
в) повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованої бази даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку, про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі дні до дати її проведення.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач не повідомив відповідача про прийняте рішення та заплановану доплату потерпілій особі страхового відшкодування у розмірі 5 000,00 грн не пізніше ніж за три робочі дні до дати її проведення.
Вказане свідчить про недотримання ТДВ "СК "Альфа-Гарант" вимог, передбачених пунктом 3.3 статті 3 Порядку.
Водночас, звертаючись до суду з даним позовом, ТДВ "СК "Альфа-Гарант" посилається на пункт 5.1 цього ж Порядку та вказує, що воно, як страховик, що здійснив страхове відшкодування, має право на отримання частини такого страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.
Проте, слід зазначити, що відповідно до пункту 5.1 Порядку (на який посилається позивач) страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.
Для реалізації права, зазначеного у пункті 5.1 Порядку, страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив страхове відшкодування, має подати заяви про страхове відшкодування до решти зазначених страховиків.
Заява про страхове відшкодування та додатки до неї мають відповідати вимогам, передбаченим статтею 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". До зазначеної заяви мають також додаватися докази настання страхового випадку, документи на підставі яких визначено розмір шкоди і факт проведення страхового відшкодування заявником. У разі якщо заявник не погодив з усіма іншими страховиками розмір шкоди, то до заяви про страхове відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу, обов`язково долучається звіт про оцінку або висновок автотоварознавчого дослідження.
Проте, колегією суддів встановлено, що позивач не дотримався алгоритму виплати страхового відшкодування, передбаченого Порядком, зокрема: не надав документів для визначення розміру шкоди у розмірі 5 000,00 грн, заподіяної пошкодженням транспортного засобу; не узгодив з відповідачем розміру такої шкоди; не направив йому звіт про оцінку заподіяних збитків; не повідомив відповідача про прийняте рішення та факт проведення страхового відшкодування; не направив відповідачу заяву на доплату страхового відшкодування у розмірі 2 500,00 грн (судом першої інстанції вірно встановлено, що у матеріалах справи така заява та докази її направлення на адресу відповідача та отримання ним вищенаведеної заяви відсутні).
У той же час, відповідно до пункту 37.1.3 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.
За таких обставин, враховуючи, що позивачем не було дотримано вимог чинного законодавства України в частині своєчасного повідомлення ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування, а також вимог щодо надання до заяви про страхове відшкодування належних документів, на підставі яких визначено розмір шкоди в сумі 5 000,00 грн, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ТДВ "СК "Альфа-Гарант" про стягнення частини виплаченого позивачем страхового відшкодування.
Вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних також не підлягають задоволенню, як похідні від основної вимоги, наявність правових підстав для задоволення якої судом не встановлено.
Відповідно до статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2023 скасуванню на підставі пункту 4 частини 1 статті 277 ГПК України. Суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.
Відповідно до частини 14 статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення у даній справі про відмову у задоволенні позову, судовий збір, згідно приписів статті 129 ГПК України, покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2023 у справі № 910/1975/23 скасувати, ухвалити нове рішення.
3. У задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про стягнення 4 159,81 грн відмовити повністю.
4. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (04050, місто Київ, вулиця Глибочицька, будинок 44; ідентифікаційний код 24175269) 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) грн. 00 коп судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.
6. Справу №910/1975/23 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            С.О. Алданова 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                О.О. Євсіков