ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" квітня 2023 р.           Справа№ 920/512/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Скрипки  І.М.
суддів:            Тищенко А.І. 
          Михальської Ю.Б. 
 
при секретарі судового засідання Бендюг І.В.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 20.04.2023
розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Штанько Романа Володимировича на рішення   Господарського суду Сумської області від 28.09.2022 (повний текст підписано 03.10.2022)
у справі  №920/512/22 (суддя О.Ю. Резніченко)
за позовом   Фізичної особи - підприємця Штанько Романа Володимировича 
до Липоводолинської селищної ради (відповідач-1)
Державного підприємства «Прозорро.продажі» (відповідач-2)
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору:                     
Фізична особа - підприємець Жамардій Сергій Миколайович 
про визнання протиправним та скасування рішення та визнання недійсними результатів земельних торгів у формі аукціону                        
                                                                                                                  ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернувся до суду з позовом до Липоводолинської селищної ради та Державного підприємства «Прозорро.продажі», в якому просить суд: 
1) визнати протиправним та скасувати рішення Липоводолинської селищної ради від 26.11.2021 «Про проведення земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки комунальної власності», зокрема земельної ділянки з кадастровим номером 5923255100:06:003:0312, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07), площею 0,13 га, що розташована за адресою: Сумська область, Роменський район, смт. Липова Долина, вул. Полтавська, 37а; 
2) визнати недійсними результати земельних торгів на право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5923255100:06:003:0312, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07), площею 0,13 га, що розташована за адресою: Сумська область, Роменський район, смт. Липова Долина, вул. Полтавська, 37а, у формі аукціону № LRE001-UA-20211216-78104, проведених виконавцем земельних торгів ДП «Прозорро.Продажі» 20.01.2021, лот №1 і оформлених протоколом № LRE001-UA-20211216-78104 від 24.01.2021.
Позов обґрунтований тим, що упродовж 2018-2021 років позивачем за відповідною домовленістю з Липоводолинською селищною радою здійснювались заходи з благоустрою території вул. Полтавська, 37а в смт. Липова Долина, зокрема упорядкована спірна земельна ділянка: зацементована, покрита замощенням, по периметру земельної ділянки встановлено сітчастий паркан. У подальшому відповідачем 1 прийнято рішення про проведення земельних торгів з продажу права оренди спірної земельної ділянки комунальної власності, яке позивач вважає протиправним, а проведені у формі електронного аукціону земельні торги, як похідні від зазначеного рішення Липоводолинської селищної ради, вважає такими, що відбулися з порушенням чинного законодавства, а їх результати підлягають визнанню недійсними, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
23.08.2022 від відповідача 1 надійшла заява від 15.08.2022 №02-25/1006 про визнання позовних вимог (вх. №3789). Крім того, відповідачем 1 подано відзив на позов (вх. №3799 від 23.08.2022),    у якому відповідач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі (вх. №3810 від 23.08.2022), в яких просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка сформована як самостійний об`єкт нерухомого майна, жодних господарських споруд, а тим більше об`єктів нерухомого майна на ній не було, тому вважає, що торги,за результатами яких він був оголошений переможцем,    відбулись у відповідності з нормами діючого законодавства.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням             Господарського суду Сумської області     від 28.09.2022 у справі №920/512/22  в позові відмовлено.
У прийнятті визнання позову Липоводолинською селищною радою відмовлено.
Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4962,00 грн покладено на Фізичну особу - підприємця Штанько Романа Володимировича.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з безпідставності та необґрунтованості позовних вимог. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач 18.10.2022 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апелянт не згоден з рішенням, вважає його прийнятим без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Викладені у рішенні висновки, не відповідають встановленим обставинам справи, рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та істотним порушенням норм процесуального права (ст.ст.191, 234, 237 ГПК України).
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- суд не виніс ухвалу про відмову у прийнятті визнання позову відповідачем, про це зазначив лише постановляючи рішення, не обґрунтувавши його, не зазначивши з яких мотивів прийшов до такого висновку;
- судом не досліджено і не надано об`єктивну оцінку предмету спору - майну, яке було виставлене на земельні торги у формі аукціону;
- судом не прийнято до уваги те, що на момент прийняття рішення Липоводолинською селищною радою від 26.11.2021 та під час проведення торгів з продажу права оренди, на земельній ділянці, яка є предметом спору, перебуває комунальне майно, елементи благоустрою - покриття з бруківки, огорожа, котра є малою архітектурною формою, які підпадають під інвентаризацію, перебувають у господарському віданні органу місцевого самоврядування  та мають певну грошову вартість;
- позивач не згоден, що замощення та огорожа не є спорудами і не відноситься до нерухомого майна, вважає, що  сам по собі факт  відсутності свідоцтва про державну реєстрацію майна не може достеменно свідчити про відсутність такого майна та відсутність у Липоводолинської селищної ради права власності (господарського управління) на вказане майно;
- суд не правильно застосував норму ст. 137 ЗК України та залишив без уваги те, що організатором проведення аукціону - Липоводолинською селищною радою, для проведення земельних торгів ДП «Прозорро.Продажі» була надана інформація та документація, які містили в собі неправильні відомості щодо об`єкту - земельної ділянки, стосовно якої здійснювався продаж права оренди
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.
Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.202 витребувано у Господарського суду Сумської області      матеріали справи №920/512/22.
Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою позивача на рішення      Господарського суду Сумської області     від 28.09.2022 у справі №920/512/22.  
08.11.2022 матеріали справи №910/10057/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Штанько Романа Володимировича на рішення   Господарського суду Сумської області     від 28.09.2022 у справі № 920/512/22, розгляд справи призначено на 01.12.2022.
У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м.Києві судове засідання у справі 01.12.2022 не відбулося.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 справу призначено до розгляду на 02.02.2023.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 відкладено розгляд справи на 16.03.2023 у зв`язку з неявкою представників відповідачів та третьої особи, щодо яких немає даних про їх належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи.
До матеріалів справи отримано  пояснення третьої особи ФОП Жамардія С.М. на апеляційну скаргу,  в якому останній повністю спростовує доводи апелянта.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача-2 вважає визначеного відповідача неналежним, заперечує доводи апелянта в повному обсязі.
Явка представників сторін
Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 20.04.2023 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити.
Представник відповідача-2 в судовому засіданні апеляційної інстанції 20.04.2023 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити.
Представник третьої особи в судовому засіданні апеляційної інстанції 20.04.2023 заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, з підстав, викладених у поясненнях на апеляційну скаргу, просив її відхилити, рішення залишити без змін.
Представник відповідача-1 в судове засідання апеляційної інстанції 20.04.2023 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (докази містяться в матеріалах справи), причини його неявки суду не відомі.
Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відповідача-1 обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.
В судовому засіданні 20.04.2023 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції
26 листопада 2021 року на п`ятій сесії третього пленарного засідання Липоводолинської селищної ради восьмого скликання було прийнято рішення «Про проведення земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки комунальної власності». Було вирішено провести земельні торги з продажу права оренди земельної ділянки комунальної власності Липоводолинської селищної ради для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (30.07) площею 0,1300 га з кадастровим номером 5923255100:06:003:0312, розташованої за адресою: вул. Полтавська, 37 а, смт. Липова Долина, Роменський район, Сумська область.
Інформація про проведення земельних торгів у формі аукціону № LRE001-UA-20211216-78104 з продажу права оренди земельної ділянки 16.12.2021 була розміщена на офіційному веб-сайті Державного підприємства «Прозорро.Продажі»  https://prozorro.sale/auction/LRE001-UA-20211216-78104 організатором земельних торгів щодо лоту № 1.
Земельні торги відбулися 20.01.2022. У відкритих торгах взяли участь три учасники: ФОП Жамардій С.М., Яковенко В.І. і ФОП Штанько Р.В.
Згідно з результатами аукціону, розкриття 20.01.2022 о 13.33 год. реєстру цінових пропозицій та протоколу про результати земельних торгів № LRE001-UA-20211216-78104 від 24.01.2022 переможцем аукціону став ФОП Жамардій С.М., який надав найбільшу цінову пропозицію в сумі 110001 грн 00 коп. (позивач 110000 грн 00 коп., Яковенко В.І. 27338 грн 84 коп.).
Позов обґрунтовано тим, що рішення Липоводолииської селищної ради «Про проведення земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки комунальної власності» від 26.11.2021 р. не відповідає вимогам  ст. 134 ЗК України, відповідно до якої не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі, зокрема, розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
На думку позивача, замощення з бруківки та огорожа, розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 5923255100:06:003:0312, є єдиним об`єктом нерухомого майна, який перебуває у власності Липоводолинської селищної ради, а тому зазначена земельна ділянка не може бути передана в користування на конкурсних засадах. Наявність на земельній ділянці замощення та огорожі підтверджується розміщеними на офіційному сайті ДП «Прозорро.Продажі» фотознімками земельної ділянки та актом обстеження земельної ділянки від 08.07.2022, який складено Липоводолинською селищною радою.
Також позивач вважає, що при проведенні торгів першим відповідачем порушені вимоги  Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019  та Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України №483 від 03.06.2020, зі змінами, а саме: відповідно до п. 52, 53 Порядку стартова орендна плата на першому аукціоні для аукціонів з оренди майна, строк оренди якого перевищує один місяць, зазначається в розрахунку за місяць оренди та становить 1 відсоток вартості об`єкта оренди, визначеної відповідно до ст. 8 Закону; строк оренди становить п`ять років. Менш тривалий строк може бути встановлений у таких випадках: об`єкт оренди пропонується для використання, що має сезонний характер; об`єкт оренди пропонується для добового або погодинного використання; потенційним орендарем заявлено менш тривалий строк, тощо. Більш тривалий строк оренди може бути встановлений у разі визначення такої додаткової умови оренди майна.
Як вбачається з рішення Липоводолинської селищної ради від 26.11.2021, матеріалів електронного аукціону, організатором аукціону правила передачі в оренду комунального нерухомого майна, визначені  Законом № 157-ІХ  та іншими вказаними нормативними актами не дотримані. Балансова вартість об`єкту земельної ділянки «замощення» з огорожею, організатором аукціону не визначалася, розмір стартової орендної плати визначений неправильно, строк оренди нерухомого майна визначений у 20 років, що явно перевищує строк встановлений п. 53 «Порядку передачі в оренду державного та комунального майна» (5 років), тощо.
Перший відповідач позов визнає повністю, вважає, що при прийнятті рішення ним були допущені порушення вимог діючого законодавства, встановлена на торгах стартова ціна орендної плати є явно заниженою.
Третя особа заперечує проти задоволення позову з огляду на те, що земельна ділянка кадастровий номер 5923255100:06:003:0312 була сформована у 2021 році, як самостійному об`єкту нерухомого майна їй була присвоєна адреса. Ніяких господарських споруд, а тим більше об`єктів нерухомого майна на земельній ділянці не було, про що свідчать документи, які були розроблені разом з технічною документацією. Згідно законодавства для вчинення будь-яких дій щодо упорядкування земельної ділянки, будівництва на ній, одного законодавства «Про благоустрій населених пунктів» та «відповідного дозволу і домовленості з Липоводолинською селищною радою», як зазначає позивач, недостатньо: потрібний договір оренди між сторонами, дозвіл на початок будівельних робіт, введення об`єкта в експлуатацію. Всі дії позивача відповідно до норм чинного законодавства можна характеризувати як самовільне захоплення земельної ділянки для можливого подальшого будівництва.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.
Відповідно до  ст. 134 ЗК України  земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.                    
До виключень, встановлених ч.2  ст. 134 ЗК України, зокрема, відносяться випадки передачі без конкурентних засад (земельних торгів) у користування земельних ділянок у разі розташування на них об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
Позивач вважає, що саме під дію зазначеного виключення підпадає передача у оренду спірної земельної ділянки, так як на ній знаходяться замощення та огорожа, які є єдиним об`єктом нерухомого майна.
Судом відхилено доводи позивача  з огляду на наступне.
Відповідно до положень  ЗК України  передача в оренду земельної ділянки без проведення земельних торгів можлива лише у випадку розташування на земельній ділянці, яка передана в оренду, чітко визначених законом об`єктів: нерухомого майна (будівлі, споруди).
Визначення нерухомого майна міститься у  ст. 181 ЦК України: до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.        
Наведене у  ЦК України  визначення є узагальненим та характеризує нерухоме майно за трьома основними ознаками, які повинні бути притаманні тому чи іншому об`єкту при визначенні його належності до нерухомого майна, а саме:
-                    розташування на земельній ділянці;
-                    переміщення неможливе без його знецінення;
-                    переміщення неможливе без зміни його призначення.
Також, ч.1  ст. 182 ЦК України  встановлено, що режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.            
Відповідно до ч.4  ст. 182 ЦК України  порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Так, державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) згідно зі  ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - державний реєстр прав).    
Статтею 5 зазначеного Закону, а також пунктом 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703  (далі - порядок), передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
На думку позивача, бруківка та огорожа, розташовані на земельній ділянці кадастровий номер 5923255100:06:003:0312, є господарськими спорудами.
Визначення споруди міститься у Національному стандарті №2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженому  постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 р.    № 1442.
Так, спорудами є інженерно-будівельні об`єкти, призначені для створення й виконання технічних функцій (дамби, шахти, тунелі, дороги, греблі, мости) або для обслуговування населення (стадіони, басейни).
Тому розташовані на спірній земельній ділянці замощення з бруківки та огорожа не можуть бути визнані об`єктами нерухомого майна - господарськими спорудами, як вважає позивач.
Крім цього, відповідно до абз. 2 ч.2  ст 134 ЗК України  земельні ділянки передаються у користування без проведення земельних торгів також при наявності такої умови як знаходження розташованих на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна у власності фізичних або юридичних осіб. При цьому, законодавець має на увазі, що юридичні або фізичні особи - власники нерухомого майна повинні бути відмінні від орендодавця земельної ділянки.
Також позивач безпідставно вважає, що на правовідносини з оренди земельної ділянки розповсюджується дія  Закону України «Про оренду державного та комунального майна»  та відповідно затверджений  постановою Кабінету Міністрів України  №483 від 03.06.2020    в оренду державного та комунального майна.
Так, відповідно до ч.1  ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»  об`єктами оренди за цим Законом є:
-                    єдині майнові комплекси підприємств, їхніх відокремлених структурних підрозділів;
-                    нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення, а також їх окремі частини);
-                    інше окреме індивідуально визначене майно;
-                    майно, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) (далі - майно, що не увійшло до статутного капіталу), а також майно, заборонене до приватизації, яке може при перетворенні державного підприємства в господарське товариство надаватись такому товариству на правах оренди;
-                    майно, щодо якого до статутного капіталу внесено право господарського відання на майно;
-                    майно, закріплене на праві господарського відання за акціонерними товариствами та їхніми дочірніми підприємствами у процесі їх утворення та діяльності;
-                    майно, передане до статутного капіталу акціонерних товариств на праві господарського відання;
-                    майно органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, державних і комунальних установ та організацій, Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, правоохоронних та фіскальних органів, Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, що не використовується зазначеними органами для здійснення своїх функцій, - без права викупу та передачі в суборенду орендарем;
-                    майно, що не підлягає приватизації, може бути передано в оренду без права викупу орендарем та передачі в суборенду.
Правовідносини з оренди землі регулюються спеціальним законодавством:  Земельним кодексом України,  Законом України «Про оренду землі».
З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Липоводолинської селищної ради від 26.11.2021 «Про проведення земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки комунальної власності», зокрема земельної ділянки з кадастровим номером 5923255100:06:003:0312, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07), площею 0,13 га, що розташована за адресою: Сумська область, Роменський район, смт. Липова Долина, вул. Полтавська, 37а.
Оскільки у задоволенні вимог про  визнання протиправним та скасування рішення Липоводолинської селищної ради від 26.11.2021 «Про проведення земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки комунальної власності» судом відмовлено, а земельні торги були проведені на виконання зазначеного рішення Липоводолинської селищної ради, і вимога про визнання недійсними результатів земельних торгів на право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5923255100:06:003:0312 (протокол № LRE001-UA-20211216-78104 від 24.01.2021) є похідною, у її задоволенні судом правомірно відмовлено з вищевказаних підстав.
Під час підготовчого засідання відповідачем-1 було подано до суду заяву від 15.08.2022 №02-25/1006 про визнання позовних вимог (вх. №3789 від 23.08.2022).
Відповідно до ч. 4  ст. 191 ГПК України  у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Оскільки матеріалами справи підтверджується необґрунтованість позовних вимог в повному обсязі, місцевим господарським судом правомірно відмовлено у прийнятті  визнання позову  першим відповідачем -    Липоводолинською селищною радою.    
Позивач (апелянт)  зазначає, що вродовж 2018-2021 років за відповідного дозволу Липоводолинської селищної ради (без договору оренди, без дозволу на початок будівельних робіт) провів відповідні роботи щодо облагородження і упорядкування земельної ділянки кадастровий номер 5923255100:06:003:0312. У додатку №2 до рішення Липоводолинської селищної ради від 26.11.2021, а саме типового договору оренди, який був долучений до матеріалів аукціону та з яким ознайомлені всі учасники, в тому числі позивач,  у пунктах 3 та 4 зазначено, що на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури: по вулиці проходить газо-водопровід, пішохідна та проїжджі частини вулиці заасфальтовані. Земельна ділянка передається в оренду без будівель та споруд. Пункт  6 та 7  недоліків, які могли б перешкоджати ефективному використанню земельної ділянки за цільовим призначенням, не виявлено. Інші особливості об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини відсутні.
Тобто, Липоводолинською селищною радою - відповідачем-1 на момент оголошення аукціону було встановлено, що на земельній ділянці кадастровий номер 5923255100:06:003:0312 відсутні будівлі та споруди.
           04.03.2021 відповідачем-1 прийнято рішення «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки», відповідно до якого виконавчому комітету Липоводолинської селищної ради надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, площею 0,2500 га кадастровий номер 5923255100:06:003:0303, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, розташованої в смт Липова Долина по вулиці Полтавська,37а, виділивши з неї частину земельної ділянки  орієнтовною площею 0,13 га з подальшою передачею у тимчасове користування на умовах оренди.
Відповідно до плану добровільного розподілу земельної ділянки комунальної власності площею 0,2500га, кадастровий номер 5923255100:06:003:0303, яка розташована за адресою: Сумська область, Роменський район, смт Липова Долина, вул.Полтавська, 37а, в якому зазначено, що Липоводолинською селищною радою в особі селищного голови Штанька В.О., як розпорядника нерухомого майна, а саме земельної ділянки кадастровий номер 5923255100:06:003:0303, в присутності виконавця робіт із землеустрою Москаленка В.М. добровільно виконано розподіл вказаної земельної ділянки з виділенням з неї земельної ділянки площею 0,1300 га, та зображена  схема поділу.
Згідно акту №2 від 28.04.2021 перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно захисних зон і зон особливого використання земель за їх наявності, які погоджені Липоводолинською селищною радою, зазначено, що земельні сервітути, суперфіції, емфітевзис, інші обмеження - відсутні.
Про господарські споруди, об`єкт нерухомого майна, як зазначає позивач, інформація у вказаній документації відсутня.
Станом на 04.03.2021 року земельної ділянки з кадастровим номером 5923255100:06:003:0312 не існувало.
Станом на 05.01.2021 в реєстрі речових прав на майно за Липоводолинською селищною радою було зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5923255100:06:003:0303.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції про відмову в позові, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.
Виходячи з правил ч. 4 ст. 11 ГПК України, апеляційний суд застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.         
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
За таких обставин решту аргументів позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову в позові.
Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Штанько Романа Володимировича на рішення   Господарського суду Сумської області     від 28.09.2022 у справі №920/512/22.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
                                                         ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Штанько Романа Володимировича на рішення   Господарського суду Сумської області     від 28.09.2022 у справі №920/512/22 залишити без задоволення.
2. Рішення   Господарського суду Сумської області     від 28.09.2022 у справі №920/512/22 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу - підприємця Штанько Романа Володимировича.
4.Матеріали справи № 920/512/22  повернути до Господарського суду Сумської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови підписано  27.07.2023.
Головуючий суддя                                                            І.М. Скрипка 
Судді                                                                                А.І. Тищенко

                                                                                Ю.Б. Михальська