ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5568/23 Справа № 212/8641/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Агєєва О.В.,
суддів:         Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/8641/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Пустовіт О.Г., –

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом (який у подальшому уточнила) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.
В обґрунтування позову зазначила, що 30.10.2020 року її квартира була повністю залита водою внаслідок того, що сусід зверху – відповідач ОСОБА_2 , допустив недбале поводження з опалювальними приборами та стався витік води з батареї опалювання у квартирі, яка належить відповідачу і протягом цілого дня її квартиру заливала вода. Відповідач, внаслідок власної безвідповідальності спричинив їй збиток. Розмір спричиненого збитку встановлено експертним шляхом та визначено в сумі 58131 грн. Окрім матеріальної шкоди вона зазнала й моральних страждань. Внаслідок затоплення квартири наступили наслідки, яких вона не бажала, а саме повністю змінився образ життя, перші 4 дня після затоплення була повністю відсутня електрика у квартирі, вона проживала у темряві, не могла приготувати собі їжі, оскільки квартира обладнана електроплитою. Особливого душевного хвилювання додавав той факт, що лише нещодавно вона зробила ремонт в квартирі. Внаслідок безвідповідального ставлення відповідача до обов`язків добросусідства, вона змушена була докладати зусиль для нормалізації свого життя та приведення його у звичайне русло, а потім шукати юридичну підтримку, нести додаткові витрати на пошуки експерта та адвоката. Увесь час відповідач ухиляється, не бажає у добровільному порядку відшкодовувати нанесені збитки та залагодити свою провину. Моральну шкоду оцінює в 20000 гривень. 
На підставі викладеного позивач просила стягнути з відповідачів на її користь завдану матеріальну шкоду в сумі 28131 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., 2800 грн. за проведення експертного дослідження, 4000 грн. – витрати на адвоката та 840,80 судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2023 року позовні вимоги задоволені частково: Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування спричиненого матеріального збитку кошти в сумі 14450,28 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 20000 грн., в рахунок відшкодування витрат на адвоката в розмірі 4000 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду змінити, стягнувши з відповідачів солідарно 7040,28 грн. матеріального збитку, 3000 грн. моральної шкоди, а також відмовити у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу.
В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції безпідставно обрахував для визначення розміру завданої моральної шкоди обидві суми, визначені експертом, хоча розмір матеріальної шкоди було визначено у 7040,28 грн., проти якого відповідач не заперечує. Стосовно моральної шкоди, то жодних доказів її наявності не наведено. Позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково, проте водночас суд першої інстанції задовольнив вимоги про стягнення моральної шкоди у повному обсязі. Суд не прийняв до уваги ступінь вини відповідачів у залитті квартири, адже витікання сталося с системи опалення на початку зимового сезону, за відсутності відповідачів у квартирі, та їх вина є мінімальною, у формі необережності. З урахуванням зазначеного просив зменшити розмір стягнутої моральної шкоди. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу. Натомість відповідачем було надано докази на підтвердження понесених ним судових витрат, однак суд першої інстанції не здійснив розподіл судових витрат відповідача взагалі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу – без задоволення. В обґрунтування зазначив, що під збитками, що підлягають відшкодуванню, слід розуміти як фактичні витрати, так і ті витрати, які позивач має понести для відновлення попереднього стану квартири. Зазначає, що при визначенні розміру морльної шкоди суд врахував характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, інші обставини. Весь час відповідачі ухиляються від відповідальності, затягуючи розгляд справи. Розмір шкоди у 20000 грн. є законним та обґрунтованим. Крім того, нею було подано належні докази та підтвердження понесених судових витрат.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна у позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи. 

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції – зміні, з наступних підстав.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повні мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачка ОСОБА_1 є власником квартири за АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та технічним паспортом на квартиру.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками квартири за АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме.
Відповідно до копії Акту про понесені збитки в кв. АДРЕСА_1 , від затоплення із 9 поверху - кв. АДРЕСА_3 за тією ж адресою 30.10.2020 о 18-00. Присутні власник квартири ОСОБА_1 , власник квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_4 , голова ОСББ «Добрий господар КР» Чорнокур Н.М., власник квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_5 . Під час візуального огляду приміщення квартири встановлено: повне пошкодження стелі на кухні; часткове пошкодження стелі в залі; повне пошкодження шпалер на кухні та двох стін зали; пошкодження водою кухонних меблів; повне пошкодження ламінату в залі; відсутність електроживлення на кухні; справність холодильника вимагає перевірки (не має живлення); підлога на кухні повністю залита шаром води.
Відповідно до звіту про оцінку вартості нанесеної шкоди майну, яка виникла внаслідок залиття квартири за адресою: АДРЕСА_5 , висновку, складеного оцінщиком ТОВ «Центр експертного дослідження» Бризгаліним Д.В., - вартість шкоди склала 58131,72 грн. без ПДВ, дата оцінки – 12.11.2020 року.
У подальшому судом першої інстанції за клопотанням відповідача в справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №15/22 від 05.08.2022 року вартість ремонтно-будівельних робіт (відновлювального ремонту), проведення яких необхідне у квартирі АДРЕСА_1 , для усунення наслідків затоплення (залиття), станом на час дослідження складає 7410,00 грн. з ПДВ. Розмір завданої матеріальної шкоди складає 7040,28 грн. (7410 грн. - 369,72 грн. втрати споживчих якостей).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було завдано матеріальної шкоди в розмірі 14450,28 грн. в наслідок залиття її квартири, що сталось з вини відповідачів.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з таким висновком та зазначає наступне.

Відповідно до ст.150 Житлового Кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Згідно статті 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику майна.
Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Як встановлено судом, квартира позивача зазнала пошкоджень внаслідок залиття з квартири відповідачів, що не заперечується останніми. Водночас апелянт не погоджується з розміром стягнутої матеріальної та моральної шкоди.

Розглянувши доводи скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає їх обґрунтованими в частині незгоди з розміром стягнутої за рішенням суду матеріальної шкоди, виходячи з наступного.

Так, з висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №15/22 від 05.08.2022 року та доданого до нього кошторису вбачається, що у вартість ремонтно-будівельних робіт (відновлювального ремонту), яка становить 7410 грн. включено як безпосередньо самі роботи, так і будівельні матеріали. Експертом також зазначено розмір матеріальної шкоди, завданий залиттям, та зазначено, що він становить різницю між вартістю відновлювального ремонту та розміром втрати споживчих якостей, та складає 7040,28 грн.
За таких обставин рішення суду першої інстанції в даній частині підлягає зміні і з відповідачів слід стягнути на користь позивача саме 7040,28 грн. матеріальної шкоди, що буде відповідати ст.1166 ЦК України.

Проте апеляційний суд не вбачає підстав для зміни рішення суду у частині моральної шкоди, що підлягає стягненню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно зі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не  містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.  

Апеляційний суд вважає, що позивачем доведено завдання йому моральної шкоди внаслідок залиття її квартири, оскільки це викликало у позивача негативні наслідки в вигляді хвилювання, витрачання зусиль, часу та спрямування своїх фізичних та душевних сил на намагання відновити попереднє становище, яке було у помешканні до її залиття, як наслідок було порушено звичного спосіб життя на значний термін.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд, керуючись вимогами справедливості, розумності, врахував ступінь вини відповідачів у заподіянні залиття квартири, що носить форму необережності, а також відмову вирішити спір з позивачем добровільно (в позасудовому порядку), що викликало додаткові душевні переживання у позивача, на переконання колегії суддів, правильно визначив розмір матеріальної компенсації моральних страждань, завданих внаслідок залиття квартири позивача у розмірі 20000 грн. і рішення в цій частині відповідає вимогам закону. Доводи скарги в цій частині зводяться до переоцінки доказів і не впливають на висновки суду першої інстанції.

Згідно ч.13 ст. 141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Крім того, оскільки витрати на правову допомогу входять до складу судових витрат, то їх стягнення також повинно бути пропорційним задоволеним вимогам.
Вбачається, що у суді першої інстанції, як позивач ОСОБА_1 , так і відповідач ОСОБА_2 заявили клопотання про понесення витрат на правову допомогу.
Згідно ст.137 ч.1 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 цієї норми, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.3 вказаної норми, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивачем на підтвердження понесених витрат надано договір про надання правничої допомоги від 25.11.2020 року, згідно якого адвокат Гуртовий С.В. надає позивачу правову допомогу з питання цивільної справи щодо стягнення шкоди у Жовтневому районному суді. Згідно товарного чеку від 25.11.2020 року адвокатом надано наступні послуги: підготовка позову з додатками (1000 грн.), участь у судових засіданням (2500 грн.), консультаційне супроводження (500 грн.), тобто на загальну суму 4000 грн. дана сума відповідає договору, де зазначено, що гонорар адвоката складає 4000 грн. За таких підстав апеляційний суд вважає дані документи належними доказами понесених судових витрат.
Крім того, відповідачем ОСОБА_2 надано копію договору №22/03/21 від 22 березня 2021 року, згідно якого адвокатське бюро «Віктора Починка» надає відповідачу правову допомогу. Згідно додаткової угоди №1 від 22 березня 2021 року зазначено вартість послуг: ознайомлення з матеріалами справи – 1000 грн., підтоговка та подання відзиву на позову заяву – 1000 грн., підготовка заяв з процесуальних питань – 200 грн., представництво інтересів (участь в одному засіданні) – 1000 грн., підготовка та подання заяв – по суті справи – 1000 грн. за одну заяву, підготовка адвокатських запитів, звернень – 500 грн. за один запит, винагорода за виграну справу – 2000 грн. Також відповідачем до суду першої інстанції надано акти виконаних робіт, підписані сторонами, та меморіальні ордери на загальну суму 7400 грн., що є підтвердженими судовими витратами, які поніс відповідач у суді першої інстанції.
Крім того, вбачається, що позивачем, окрім судового збору за подання позовної заяву було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у розмірі 454 грн.

Задовольняючі апеляційну скаргу відповідача частково, апеляційний суд, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, судового збору, який за подачу позову становить 840,80 грн., за подачу апеляційної скарги – 1261,20 грн., витрат, понесених сторонами на правову допомогу та оспорюваних відповідачем сум, вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 1832,47 грн. (по 916,24 грн. з кожного) витрат, понесених позивачем у суді першої інстанції, стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 , 4838,94 грн. - витрат, понесених у суді першої інстанції та 382,86 грн. - витрат, понесених у суді апеляційної інстанції.
Згідно ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 916,24 грн. понесених судових витрат, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4305,56 грн. понесених судових витрат.

Керуючись статтями 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2023 року задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2023 року у частині розміру спричиненого матеріального збитку, що підлягає стягненню та судових витрат - змінити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування спричиненого матеріального збитку кошти в сумі 7040 (сім тисяч сорок) грн. 28 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 916 (дев`ятсот шістнадцять) грн. 24 коп. понесених судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4305 (чотири тисячі триста п`ять) грн. 56 коп. понесених судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: