УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху

05 липня 2023 року
м. Київ
справа №240/4403/22
адміністративне провадження №К/990/23079/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2023 року
у справі № 240/4403/22
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В :
23 червня 2023 року ОСОБА_1 (далі - скаржник) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2023 року.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд встановив, що оскаржувана постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду ухвалена 10 травня 2023 року, оприлюднена 15 травня 2023 року, а з касаційною скаргою скаржник звернувся 23 червня 2023 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження. 
У касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що оскаржуване судове рішення було отримано 26 травня 2023 року. Проте, жодних доказів на підтвердження вказаних доводів до касаційної скарги не додано.
При розгляді клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження Суд враховує наступне.
Відповідно до   статті 329 КАС України   касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та   резолютивну частини судового рішення   або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених   частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Відповідно до   частини першої статті 121 КАС України   суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли   цим Кодексом   встановлено неможливість такого поновлення.
Згідно   частин п`ятої,   шостої,   сьомої статті 251 КАС України   учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження,   копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі   в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.
Враховуючи викладене, пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами (зокрема, копія конверту зі штрих кодовим ідентифікатором, в якому була надіслана оскаржувана постанова), з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша статті 77 КАС України).
Таким чином, з огляду на те, що скаржником не зазначено жодних доводів та не надано належних доказів, які могли б свідчити про поважність пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення касаційної скарги без руху.
Суд наголошує, що поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами, а повернення касаційної скарги дає право на повторне звернення до суду з касаційною скаргою, а не на безумовне право на поновлення строку на касаційне оскарження.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення згаданих вище недоліків шляхом направлення на адресу суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням обставин, які б обґрунтовували поважність пропуску строку, та наданням відповідних доказів на підтвердження вказаних обставин.
Неусунення недоліків касаційної скарги є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження (пункт 4 частини першої статті 333 КАС України).
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 121, 132, 169, 248, 328, 329, 330, 332, 355, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Визнати неповажними підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, наведені у клопотанні ОСОБА_1 та відмовити у задоволенні вказаного клопотання.
2. Залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі № 240/4403/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії без руху та надати строк для усунення недоліків 10 днів з моменту вручення даної ухвали.
3. Надіслати скаржнику копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач                                                                                           Я.О. Берназюк

Судді                                                                                                               С.М. Чиркін

                                                                                                              В.М. Шарапа