Справа № 299/5680/22

П О С Т А Н О В А
Іменем України
       04 липня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.,
суддів: Куштана Б.П., Мацунича М.В.
з участю секретаря: Сливки С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2023 року у складі судді Левка Т.Ю., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
встановив :
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з 19.07.2003 по 04.07.2016 позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який розірвано рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.07.2016 по справі № 299/980/16-ц. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Між ними не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей, які проживають з позивачем, що позивач підтвердив рішенням виконавчого комітету Виноградівської міської ради №89 від 28.04.2022 року, довідкою про склад сім`ї №2825 від 26.10.2018 року, довідками про реєстрацію місця проживання дітей №101, 102 від 24.08.2016 року та №223, 225 від 08.05.2018 року. Позивач зазначає, що з 2015 року відповідачка ОСОБА_2 вона же Torok Alisza громадянка України та Угорщини виїхала за межі України спочатку в Ізраїль, як громадянка України, в подальшому з 2021 року в Португалію, як громадянка Угорщини, та в подальшому з вересня 2022 року - в Німеччину, як громадянка Угорщини, де на даний час проживає та офіційно працює як громадянка Угорщини, отримує дохід та сплачує податки. За період з 2015 року по 2019 рік на територію України приїжджала 2 рази - в 2018 році та у 2019 році строком орієнтовно 20 днів. В ці дні їх діти, мали особисте спілкування з мамою проживаючи з нею вдома у її батьків. З 2019 року відповідачка на територію України не приїжджала, з дітьми особисто не зустрічалася, коштів на утримання дітей не надавала. З 01.09.2022 старший син ОСОБА_5 поступив на навчання до ДВНЗ «Ужгородський національний університет» на комерційній основі. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягувати з відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до повноліття дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно з дня подачі позову і до досягнення ним двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в розмірі на обох дітей 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
27.01.2023р. позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, якою посилаючись на положення ст. 49 ЦПК України виклав позовну вимогу у наступній редакції: просив суд стягнути з ОСОБА_6 Torоk /Voru/ Alisza громадянки України та Угорщини, на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до повноліття дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно з дня подачі позову і до досягнення ним повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та з 15.05.2023 року до досягнення ним двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в розмірі на обох дітей 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Заочним рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2023 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 4000 (чотири тисячі) гривень на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 24.10.2022 до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.05.2023 року до досягнення ним двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) — відмовлено.
На дане рішення позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 4000 (чотири тисячі) гривень на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 24.10.2022 до досягнення дитиною повноліття змінити, виклавши рішення в наступній редакції: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі на обох дітей 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
Зазначає, що з прийнятим рішенням в частині призначення судом аліментів у твердій грошовій сумі не погоджується, оскільки таке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, в іншій частині рішення суду не оскаржується і ним визнається. Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у позові ставилось питання щодо визначення аліментів у частці від доходу платника аліментів. Однак, суд з посиланням на ст.ст.181 та 184 СК України в редакції до 17.05.2017 року посилаючись на мінливий дохід відповідача визначив спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, що є порушенням чинної редакції ст.ст.181,183 СК України.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зокрема відповідач зазначає, що ніколи не мала наміру уникнути матеріального обов`язку перед своїми дітьми, а отримавши перші заробітки організувала дітям відпочинок на морі, регулярно надсилала поштові відправлення (посилки) з одягом, взуттям, солодощами. Також постійно надсилала кошти своїй матері, яка оперативно купляла весь одяг для дітей. Окрім того, відповідач вказує на те, що наразі офіційно проживає в Португалії; поставивши перед судом питання про стягнення з неї аліментів у частці від заробітку (доходу) позивачу належало передусім доводити наявність у неї відповідного доходу як підставу для задоволення такої вимоги.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав подану апеляцію просить її задовольнити.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, рішення суду оскаржено в частині визначення способу стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В решті рішення суду позивачем не оскаржено.
Визначаючи розмір аліментів в твердій грошовій сумі суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка працює за кордоном, однак офіційно не працевлаштована, має мінливий дохід, а тому наявні підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.
З такими висновками суду не погоджується апеляційний суд з огляду на наступне.
Ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618, з 1 липня 2744 гривень, з 1 грудня 2833 гривень.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років – 2833 гривні.
Згідно зі ст.141  СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Матеріалами справи встановлено, що з 19.07.2003 по 04.07.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.07.2016 р. у справі № 299/980/16-ц шлюб між сторонами розірвано.
Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.5,6).
У грудні 2015 року відповідачка виїхала на заробітки за кордон.
Діти сторін проживають разом з батьком ОСОБА_1 , що стверджується рішенням виконавчого комітету Виноградівської міської ради №89 від 28.04.2022 року, довідкою про склад сім`ї №2825 від 26.10.2018 року, довідками про реєстрацію місця проживання дітей №101, 102 від 24.08.2016 року та №223, 225 від 08.05.2018 року.
Старший син сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом першого курсу денної форми навчання стоматологічного факультету ДВНЗ «Ужгородський національний університет» на комерційні основі, що стверджується довідкою вищого навчального закладу № 340 від 25.10.2022.
Відповідач надсилає кошти на матеріальне утримання дітей, що стверджується доданими до відзиву на позовну заяву квитанціями.
Однак, між сторонами не досягнуто згоди з приводу суми грошових коштів, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення аліментів.
При цьому, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі з наступних підстав.
Згідно ч.3 ст.181 СК України (відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» в редакції від 17.05.2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
У зазначеній нормі права законодавець розширив можливість того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся в суд з позовом про стягнення аліментів та в заяві про зміну предмету позову просив суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до повноліття дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно з дня подачі позову і до досягнення ним повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та з 15.05.2023 року до досягнення ним двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в розмірі на обох дітей 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Отже, позивач, як батько, разом з яким проживають діти (отримувач аліментів) скористався своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у частці від доходу.
Натомість задовольняючи частково позовні вимоги в оскаржуваному судовому рішення судом першої інстанції з посиланням на мінливий дохід відповідача визначено розмір аліментів у твердій грошовій сумі, чим порушено право вибору одержувача аліментів, передбаченого ч.3 ст.181 СК України щодо визначення способу стягнення аліментів.
Відтак, посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, що поставивши перед судом питання про стягнення з неї аліментів у частці від заробітку (доходу) позивачу належало передусім доводити наявність у неї відповідного доходу як підставу для задоволення такої вимоги, є недоречними та безпідставними.
Суд першої інстанції не врахував дані обставини і вищезазначені вимоги закону, та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.
Зважаючи на викладене та враховуючи те, що обов`язок утримувати дітей до досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох батьків, рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів ст.376 ЦПК України підлягає зміні з викладом другого абзацу резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 24.10.2022 до досягнення дитиною повноліття».
Керуючись ст.ст 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2023 року – змінити.
Викласти другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:
«Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 24.10.2022 до досягнення дитиною повноліття».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 14 липня 2023 року. 
Головуючий : 
Судді: