Справа № 343/1945/22 
Провадження № 22-ц/4808/966/23
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І. 
Суддя-доповідач Барков В. М. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

       Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
               головуючого судді        Баркова В. М.
       суддів:                Девляшевського В. А., 
       Мальцевої Є. Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 31 травня 2023 року в складі судді Керніцького І. І., ухвалене в м. Долині Івано-Франківській області, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року позивачка  ОСОБА_1  звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
Позов обґрунтовано тим, що рішенням Долинського районного суду від 06 травня 2014 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 400,00 грн. щомісячно. Будь-яких інших додаткових коштів чи матеріальної допомоги, крім аліментів відповідач не надає. На даний час аліменти в розмірі по 400,00 грн. є достатньо малими для забезпечення необхідності фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей. Також з часу винесення рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, продукти харчування, на одяг, взуття, шкільне приладдя та інше. Крім того, син хворіє, що призвело до значних фінансових витрат та враховуючи специфіку лікування та реабілітації необхідні для цього значні витрати, а вона самостійно нездатна їх забезпечити.
Посилаючись на вказані обставини, відсутності у відповідача інших утриманців, позивачка просила змінити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06 травня 2014 року та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Долинського районного суду від 31 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн щомісячно на утримання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно рішення Долинського районного суду від 06 травня 2014 року, на стягнення їх в розмірі по 800,00 грн. на дитину щомісячно, починаючи стягнення із дня вступу рішення в законну силу. 
Вирішено припинити стягнення за рішенням Долинського районного суду від 06 травня 2014 року та відкликано виконавчий лист № 343/1007/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її позов задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому поняття «мінімум» визначає крайню межу, а частиною другою статті 182 СК України зобов`язує встановити розмір аліментів необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Також вказує, що відповідач знаходиться у працездатному віці. Сам факт встановлення відповідачу інвалідності не позбавляє його обов`язку утримувати дитину. У довідці про встановлення інвалідності відсутні рекомендації щодо неможливості працювати, тобто його не визнано непрацездатним, а тільки рекомендовані певні обмеження в роботі. Крім того, ОСОБА_2 має водійське посвідчення, що також підтверджує можливість відповідачу працювати щонайменше водієм та заробляти кошти для утримання дитини.
Звертає увагу і на те, що довідка з Пенсійного фонду України про отримання пенсії з інвалідності сама по собі не є підтвердження того, що у відповідача це єдине джерело доходів. Копії фотографій підтверджують, що відповідач регулярно їздить на відпочинок на море, що вказує на те, що у відповідача є інше джерело доходу, крім пенсії. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Звертає увагу, що наявність у нього інвалідності обмежує його можливості щодо працевлаштування. Крім того, позивачка не надала належних доказів тому, що отримувана ним соціальна пенсія не є єдиним джерелом його доходів. Також зазначає, що підстави для перегляду розміру аліментів відсутні.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з таких підстав.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ЦПК України).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням фактичних обставин справи вважає за можливе та доцільне (в інтересах малолітньої дитини) збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача, на користь відповідачки, в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 гривень щомісячно на утримання їхнього сина, та стягнення їх в розмірі 800,00 гривень на дитину щомісячно до досягнення останньою повноліття.
Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.
Суд першої інстанції встановив, що сторони є батьками  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06 травня 2014 року в справі № 343/1007/14-ц вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-9). 
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0457921 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи по зору з 01 грудня 2017 року безстроково (а.с.24).
Згідно з довідки про доходи № 9450 4646 2240 1447 відповідач перебуває на обліку в Управління ПФУ в м. Івано-Франківську в Івано-Франківській області та отримує соціальну пенсію. За період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року сума пенсії складає 15 381,60 грн. (а.с. 52).
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 не працює. Останній запис в ній зроблено 24 березня 2020 року під № 21 про звільнення з роботи за угодою сторін (а.с. 59-61). 
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).
Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає 2 833 грн.
У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 просила змінити розмір аліментів до 3 000 грн. При цьому не обґрунтувала у позовній заяві вказаний розмір аліментів та не долучила до матеріалів справи будь-яких доказів щодо матеріального становища відповідача. 
Між тим, суд першої інстанції не врахував, що мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину має становити 1 416 грн. 50 коп. (2 833 грн. * 50% = 1 416 грн. 50 коп.), відтак рішення суду в частині визначення розміру аліментів необхідно змінити.
Той факт, що мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину перевищує встановлений судом розмір доходу відповідача правового значення для справи не має, оскільки це не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання свого неповнолітнього сина та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом.
З інших підстав рішення суду не оскаржується.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а тому на підставі ст. 376 ЦПК України його необхідно змінити.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Долинського районного суду від 31 травня 2023 року – змінити в частині визначення розміру аліментів:
«Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 (чотириста) гривень щомісячно на утримання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно рішення Долинського районного суду від 06 травня 2014 року, на стягнення їх в розмірі по 1 416 (одній тисячі чотириста шістнадцяти) грн. 50 коп. на дитину щомісячно.»
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 28 липня 2023 року.

Судді                                                        В. М. Барков

       В. А. Девляшевський

       Є. Є. Мальцева