ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/17670/20  Номер провадження 33/814/220/23	Головуючий у 1-й інстанції Горбунова Я.М.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Андрейко Я.Г., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Донця Артема Анатолійовича на постанову судді Московського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Московського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило 10200 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 23.10.2020 року о 03 год. 35 хв. він керував транспортним засобом Daewoo Lanos номерний знак НОМЕР_1 , по пров. Спортивний,5 в м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я (КЗОЗ ХОНД) відмовився в присутності двох свідків. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 – адвокат Донець Артем Анатолійович, подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Московського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2020 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова була прийнята судом з порушенням норм КУпАП, викладені в ній висновки є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та є необґрунтованими. 
На підтвердження своєї позиції посилається на те, що суд першої інстанції помилково не звернув уваги на те, що у поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не вказано час, коли працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд та нечітко вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я.
Крім того, апелянт посилався на те, що дана справа була розглянута без особи, що притягається до адміністративної відповідальності, що є порушенням встановленої законодавством процедури.
Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що 24.12.2020 року його захисник ознайомився із матеріалами справи і дізнався, що 16.11.2020 року Московським районним судом м. Харкова направлено смс-повідомлення з судовою повісткою та викликом на 03.12.2020 року о 09 год. 50 хв. ОСОБА_1 , яку він не отримував. Відтак, у судовому засіданні присутнім не був ані ОСОБА_1 , ані його захисник. Вказує, що копію оскаржуваної постанови отримав 16.12.2020 року. Апеляційну скаргу подав 28.12.2020 року (перший після святкового робочий день).
Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.
Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.
Враховуючи те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 не брав участі в судовому засіданні під час розгляду справи, копію постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 отримав 16.12.2020 року (а.с. 15), подана ним 28.12.2020 року апеляційна скарга підлягає розгляду.

Суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку що клопотання адвоката Донця А.А.. про відкладення судового засідання є необґрунтованим, оскільки дане клопотання є третім за черговістю, причини відкладення повторюються та не мають будь-якого підтвердження, що вказує на їх фіктивність та бажання затягнути розгляд справи. За таких обставин, зважаючи на те, що судом забезпечено особі та його адвокату можливість скористатися своїми процесуальними правами, прийнято рішення про розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до відповідальності. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23.10.2020 року о 03 год. 35 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Lanos номерний знак НОМЕР_1 , по пров. Спортивний,5 в м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я (КЗОЗ ХОНД) відмовився в присутності двох свідків. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що дане правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 348951 від 23.10.2020 року, відеозаписами з диску, письмовими поясненнями, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції помилково не звернув уваги на те, що у поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не вказано час, коли працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд та нечітко вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, суд відхиляє з наступних підстав.
У письмових поясненнях вказаних вище свідків зазначено, що 23.10.2020 року працівниками поліції їх було залучено в якості свідків при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ст.130 КУпАП. В їх присутності водій авто марки Daewoo Lanos ном.зн. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився. 
При цьому, із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про причину зупинки, про виявлені в ході їх спілкування ознаки алкогольного сп`яніння, та запропонували, відповідно до вимог КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатора або в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився. Із відеозапису також вбачається, що працівники поліції чітко повідомили ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду також тягне за собою адміністративну відповідальність, як і перебування у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи апелянта щодо того, що дана справа була розглянута без особи, що притягається до адміністративної відповідальності, що є порушенням встановленої законодавством процедури, суд відхиляє на тій підставі, що статтею 268 КУпАП чітко визначено вичерпний перелік статей, справи за якими мають бути розглянуті виключено у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Стаття 130 КУпАП серед них не міститься.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
З огляду  на встановлені  обставини справи, надані  на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції  вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність  належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності,  апеляційний суд  вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 – адвоката Донця Артема Анатолійовича не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Донця Артема Анатолійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження – задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_1 – адвокату Донцю Артему Анатолійовичу строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Донця Артема Анатолійовича – залишити без задоволення.
Постанову судді Московського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2020 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                 Г.Л. Карпушин