ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року 
м. Київ

справа №120/3525/19-а
адміністративне провадження № К/9901/17206/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Єзерова А.А., Кравчука В.М.,  
розглянув у порядку письмового провадження 
касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області 
на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.01.2020 (головуючий суддя Дмитришена Р.М.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2020 (головуючий суддя Залімський І.Г., судді Мацький Є.М., Сушко О.О.)
у справі №120/3525/19-а 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, 
третя особа - ФГ "Янтар" в особі голови ОСОБА_2, 
про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області), у якому просила:
1.1. визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області №2-11966/15-19-сг від 18.07.2019 про відмову ОСОБА_1 у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки;
1.2. зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області затвердити поданий ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства площею 1,9572 га, кадастровий номер 0523980600:01:002:0295, що розташована на території Антонівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.
2. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.01.2020, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2020, позов задоволено:
2.1. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області №2-11966/15-19-сг від 18.07.2019 року про відмову ОСОБА_1 в затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки.
2.2. Зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства площею 1,9572 га, кадастровий номер 0523980600:01:002:0295, що розташована на території Антонівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.
2.3. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області сплачений при звернені до суду судовий збір в розмірі 768,40 грн.
3. Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено наступні фактичні обставини: 
3.1. Земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність, розташована на території Антонівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області та перебуває у користуванні Cелянського (фермерського) господарства "Янтар", членом якого є позивач.
3.2. Селянське (фермерське) господарство "Янтар" створене та зареєстровано 12.03.2001 ОСОБА_2 , як його головою (третя особа у справі).
3.3. Згідно з державним актом на право постійного користування землею серії ВН № 000143 на підставі рішення 13 сесії 3 скликання Томашпільської районної ради Вінницької області від 01.11.2000 ОСОБА_2 у постійне користування надано земельну ділянку площею 17,71 га для ведення селянського (фермерського) господарства. В подальшому вказана земельна ділянка використовується Cелянським (фермерським) господарством "Янтар" та, відповідно, позивачем як членом цього господарства.
3.4. 23.05.2019 ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сільськогосподарського призначення, державної форми власності, з метою передачі безоплатно у власність для ведення фермерського господарства за межами населеного пункту Антонівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.
3.5. Листом від 13.06.2019 відповідач повідомив позивача про те, що поданий на затвердження проект землеустрою не повністю відповідає вимогам чинного законодавства та іншим нормативно-правовим актами, а саме:
- в проекті землеустрою не було належним чином посвідчено документ на сторінці 65;
- в акті приймання-передачі межових знаків на збереження та схемі прив`язки закладки межових знаків до об`єктів і контурів місцевості (кроки) відсутні кадастрові номери земельної ділянки;
- на сторінках 57-63 проекту не вказано площу земельної ділянки.
3.6. 03.07.2019, усунувши вищезазначені недоліки, позивач повторно подала відповідачу клопотання про затвердження проекту землеустрою та передання у власність земельну ділянку площею 1,9572 га на території Антонівської сільської ради Томашпільського району для ведення фермерського господарства.
3.7. Наказом від 18.07.2019 № 2-11966/15-19-СГ відповідач відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою, вказавши на те, що згідно з постановою Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 816/1920/17 член фермерського господарства має право отримати безоплатно у власність земельну ділянку, яка раніше була надана йому у користування, тобто передача у власність земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) можлива лише тій особі, якій земельна ділянка передана у користування. Згідно з державним актом на право постійного користування землею серії ВН № 000143 на підставі рішення 13 сесії 3 скликання Томашпільської районної ради Вінницької області від 01.11.2000 ОСОБА_2 у постійне користування надано земельну ділянку площею 17,71 га для ведення селянського (фермерського) господарства. Крім того, відповідач послався на норми частини 13 статті 123 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).
3.8. Позивач, вважаючи вказаний наказ протиправним, звернулась з позовом в суд.
4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що орган, який передає земельні ділянки у власність, може відмовити у затвердженні проекту землеустрою лише у випадку відсутності його погодження або відсутності позитивного висновку обов`язкової державної експертизи. Дії відповідача щодо відмови у затвердженні уже погодженого проекту землеустрою порушують гарантоване позивачу право на безоплатне отримання земельної ділянки. Зазначено, що норми чинного ЗК України не обмежують право громадян на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) та не встановлюють додаткових умов для реалізації такого права.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області подало касаційну скаргу на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.01.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2020, в якій просило їх скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
5.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та допущення ними порушень норм процесуального права. Скаржник наполягає на правомірності спірного рішення. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що члени фермерського господарства мають право на безоплатну приватизацію земельної ділянки раніше наданої їм у користування. Вважає, що, зобов`язуючи відповідача затвердити проект землеустрою, суди втрутились у дискрецію суб`єкта владних повноважень.
6. У відзиві на касаційну скаргу позивач просила залишити касаційну скаргу без задоволення, оскаржувані рішення - без змін.
6.1. Разом із відзивом на касаційну скаргу позивачем подано клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для вирішення питання неоднакового застосування статті 118 ЗК України в частині підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
7. Під час розгляду даної касаційної скарги колегія суддів враховує приписи частин 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
8. Спір у цій справі виник з приводу звернення ОСОБА_1 , як члена Cелянського (фермерського) господарства «Янтар», за затвердженням документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки, у затвердженні якого відповідач відмовив. При цьому, позивач вважає, що їй відмовлено у затвердженні документації з підстав, які не передбачені ЗК України.
9. Суд касаційної інстанції у розрізі спірних правовідносин звертає увагу на позицію Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладену у постанові від 03.11.2021 у справі №817/1911/17 щодо передачі земельних ділянок у власність із земель для ведення фермерського господарства.
10. За наслідками розгляду цієї справи судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав сформувала наступні правові висновки:
«58. За наслідками розгляду цієї справи, Верховний Суд  вважає за доцільне сформувати такі правові висновки.
59. У члена фермерського господарства не виникає право користування земельною ділянкою, яка була надана власником (органом місцевого самоврядування) громадянину (засновнику) у користування для створення такого господарства. Єдиним суб`єктом, який володіє правомочністю користуватися земельною ділянкою, виділеною власником (органом місцевого самоврядування) для створення фермерського господарства, є саме таке фермерське господарство як суб`єкт господарювання.
60. Право на безоплатну передачу у власність земельних ділянок із земель, що надавалися у користування засновнику для створення фермерського господарства, не виникає у жодного члена фермерського господарства, в тому числі засновника. 
61. Чинні правові норми Земельного кодексу України та Закону № 973-IV не передбачають права громадянина України використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення фермерського господарства, без створення такого фермерського господарства та його реєстрації. Тому земля, надана в користування громадянину України для створення фермерського господарства, вважається такою, яка передана у користування всьому фермерському господарству. Але при цьому, власник землі залишається незмінним - держава або територіальні громади. Фермерське господарство не має в цьому випадку документу, який засвідчував би державну реєстрацію права на землю (права постійного користування) на відміну від громадянина, який отримав земельну ділянку у користування та зареєстрував належним чином такий правочин. Отже, члени фермерських господарств, у тому числі засновник (який отримав земельну ділянку у користування для створення такого фермерського господарства), можуть отримати безоплатно у приватну власність земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) із земель державної та комунальної власності у порядку, передбаченому ЗК України, та лише після припинення права власності чи користування такими земельними ділянками у визначеному законом порядку».
11. Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2023 у справі №633/408/18 конкретизувала висновок, викладений, в тому числі, у наведеній вище постанові Касаційного адміністративного суду, та зазначила, що член фермерського господарства, який отримав земельну ділянку у користування для створення фермерського господарства і раніше не набув права на земельну частку (пай), може цю (отриману ним) земельну ділянку приватизувати у розмірі земельної частки (паю). Якщо ж член фермерського господарства не отримував у користування земельну ділянку для його створення, а лише увійшов до складу членів цього господарства, він має право отримати у власність земельну ділянку у передбаченому законом розмірі, проте в загальному порядку, зокрема із земель, які не перебувають у власності чи користуванні фермерського господарства.
12. З огляду на те, що судами попередніх інстанцій встановлено, що саме ОСОБА_2 надано у постійне користування земельну ділянку площею 17,71 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка в подальшому використовується Cелянським (фермерським) господарством "Янтар" та, відповідно, позивачем як членом цього господарства, Верховний Суд, з урахуванням сформованих Великою Палатою Верховного Суду висновків, приходить до переконання про відсутність у позивача права на приватизацію земельної ділянки раніше наданої у користування селянського (фермерського) господарства «Янтар». Зазначене свідчить про відсутність підстав для затвердження документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки.
13. Беручи до уваги зазначене, суди першої та апеляційної інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права, а відтак дійшли помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
14. Відповідно до частини 3 статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4 - 7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
15. Відповідно частини 1 статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
16. Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає задоволенню, однак з мотивів цієї постанови, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.01.2020 та постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2020 - скасуванню.
17. Щодо клопотання позивача про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Суд зазначає таке.
18. За правилами частини 5 статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
19.          Згідно зі статтею 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справ.
20.          Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах 1-4 статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частині 5 або 6 статті 346 цього Кодексу
21.          З огляду на те, що позивачем не доведено наявності у цій справі виключної правової проблеми, підстав для задоволення клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду немає.
Керуючись статтями 341, 345, 346, 347, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи №120/3525/19-а на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області  задовольнити. 
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.01.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2020 скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                      В.М. Шарапа

Судді                                                                                                    А.А. Єзеров

                                                                                          В.М. Кравчук