ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року 
м. Київ

справа № 160/8319/20
адміністративне провадження № К/9901/35506/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу №  160/8319/20
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Жукова Є. О.) від 26 листопада 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду (склад колегії суддів: Божко Л. А., Лукманова О. М., Дурасова  Ю. В.) від 25 березня 2021 року,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 січня 2020 року: № 00029733005 на загальну суму 227 009,61 грн; № 0002993305 на загальну суму 18 917,46 грн; № 0002983305 на загальну суму 170  грн.
2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідачем не дотримано порядку проведення перевірки строку розгляду скарги на податкові повідомлення-рішення, а також протиправно не застосовано до правовідносин між позивачем та АТ «УкрСоцбанк» положення Податкового кодексу України (далі - ПК України) щодо прощення (анулювання) заборгованості за кредитом в іноземній валюті на придбання житла.
Позивач наголошує, що відсотки за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його самостійним рішенням не є доходом, який підлягає оподаткуванню в розумінні ПК України. Проте в ході проведення перевірки відповідачем не було з`ясовано фактичний склад та розмір складових прощеної заборгованості, що, в свою чергу, призвело до неправомірного нарахування податкових зобов`язань. 
3. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2021 року, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.
4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 27 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року, та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2021 року, і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
5. 27 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2021 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (склад колегії суддів: Усенко Є. А. - головуючий суддя, Гімон М. М., Яковенко М. М.).
6. Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву. Витребувані матеріали справи.
7. 15 листопада 2021 року до Верховного Суду від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року, та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2021 року - без змін.
8. 28 червня 2023 року Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 1022/0/78-23 призначено повторний автоматизований розподіл справи, з підстави обрання до Великої Палати Верховного Суду судді Усенко Є. А., що унеможливлює її участь у розгляді позовних заяв.
9. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2023 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.
10. Ухвалою Верховного Суду справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у попередньому судовому засіданні.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі підпункту 191.1.1 статті 191.1 пункту 19.1 статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, статті 79 ПК України, та наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 20 вересня 2019 року № 441-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 » головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Шмигель М. Є. проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до акта.
12. За результатами проведеної перевірки контролюючим органом було складено акт від 01листопада 2019 року за №765/0436-33-05/2673915161 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року».
13. В зазначеному вище акті перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення ОСОБА_1 : підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 176.1 статті 176, пункту 179.1 статті 179 ПК України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167 з урахуванням норм підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Розділу IV ПК України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2018 рік на загальну суму 181 607,69 грн; підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом у результаті чого донараховано військовий збір за 2018 рік на загальну суму 15  133,97 грн.
14. На підставі висновків акту перевірки відповідач 17 січня 2020 року прийняв податкові повідомлення-рішення, а саме: № 00029733005 на загальну суму 227 009,61 грн; № 0002993305 на загальну суму 18 917,46 грн; № 0002983305 на загальну суму 170 грн.
15. При цьому судами попередніх інстанцій встановлено, що під час перевірки, контролюючим органом було використано відомості, що містяться в інформаційних базах даних ІС «Податковий блок», центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.
16. Підставою, що передувала винесенню оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стало наступне.
17. 05 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та АТ «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту №  120/08-КВ/013 в іноземній валюті.
18. Відповідно до пункту 1.1. зазначеного вище договору, сума кредиту склала - 41 600 дол. США.
19. Відповідно до пункту 1.2.2 Договору визначено, що погашення кредиту буде здійснюватись у відповідному порядку до 20 числа (включно) кожного місяця, починаючи з жовтня 2008 року (останній платіж - вересень 2028 року), та з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 04 вересня 2028 року.
20. 05 вересня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 05 вересня 2008 року № 120/08-КЗ/013 відповідно до умов якого АТ «Укрсоцбанк» передає ОСОБА_1 в іпотеку у якості забезпечення виконання АТ «Укрсоцбанк» зобов`язань за договором кредиту №  120/08-КВ/013 від 02 вересня 2008 року нерухоме майно, що придбане ОСОБА_1 за кредитні кошти, надані АТ «Укрсоцбанк» відповідно до умов договору, яким обумовлено основне зобов`язання, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . 
21. 18 червня 2010 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору кредиту № 120/08-КВ/013 від 02 вересня 2008 року, якою пункт 1.1 договору викладено в новій редакції: кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 41 600 доларів США, з якої фактична заборгованість станом на 18 червня 2010 року становить 38 659 дол. США, зі сплатою 14,00 % річних, та з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 04 вересня 2018 року, на умовах визначених договором.
22. В матеріалах справи також міститься відомості, що між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 27 березня 2017 року укладено додаткову угоду до Договору кредиту № 120/08-КВ/013 від 05 вересня 2008 року з АТ «Укрсоцбанк». Відповідно до пункту 1 додаткової угоди, сторонами було змінено діючий порядок виконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення заборгованості, застосувавши схему повернення заборгованості відповідно до продукту «Debt Settlement 3» та встановлено з 27 березня 2017 року фіксовану процентну ставку за користування кредитом у розмірі 0,01% річних. Згідно із пунктом 6 додаткової угоди, АТ «Укрсоцбанк» має право у відповідності до вимог статті 605 ЦК України звільнити позичальника ( ОСОБА_1 ) від подальшого виконання зобов`язань за кредитним договором повністю або частково на розсуд Банку, шляхом направлення Банком відповідного рекомендованого листа (повідомлення).
23. 28 березня 2017 року ОСОБА_1 внесла 20 000 доларів США в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 120/08-КВ/013 від 05 вересня 2008 pоку, у зв`язку з чим АТ «Укрсоцбанк» було видано Довідку про стан кредиторської заборгованості у сегменті роздрібного бізнесу від 28 березня 2017 року, копія якої міститься в матеріалах справи. В довідці зазначено, що ОСОБА_1 шляхом внесення коштів в розмірі 20 000 доларів США виконала зобов`язання перед Банком, внаслідок чого заборгованість за договором кредиту № 120/08-КВ/013 від 05 вересня 2008 року станом на 28 березня 2017 року складає 55 194,30 доларів США. Також вказаною довідкою АТ «Укрсоцбанк» повідомило, що банк звільнить ОСОБА_1 від подальшого виконання зобов`язань щодо повернення частини заборгованості за договором кредиту № 120/08-КВ/013 від 05 вересня 2008 року в сумі 55 197,06 доларів США протягом 6 місяців з моменту 28 березня 2017 року, про що ОСОБА_1 буде повідомлено рекомендованим листом.
24. 03 грудня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис № 10681120104002827 про припинення АТ «Укрсоцбанк» ідентифікаційний код 00039019. Правонаступником АТ «Укрсоцбанк» вказане АТ «Альфа-Банк», ідентифікаційний код 23494714.
25. Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
26. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшли висновку, що контролюючий орган, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
27. Такий висновок судів попередніх інстанцій обґрунтовано тим, що матеріалами справи підтверджено, що передумовами для винесення відповідачем оскаржуваним податкових повідомлень-рішень, стали наступні обставини: наявність додаткового блага в сумі 1  009  862,38 грн у позивача, яке відповідає визначенню, наведеному в підпункті 164.2.17 (д) пункту 164.2 статті 164 ПК України, а також відсутність з боку позивача як факту декларування наведеного вище додаткового блага у зазначеній сумі, так і відсутність сплати позивачем до бюджету всіх сум податків і зборів відповідно до норм ПК України, наведених вище, внаслідок отримання такого додаткового блага.
28. При цьому суди попередніх інстанцій зауважили про необґрунтованість тверджень ОСОБА_1 щодо неправомірного нарахування податкових зобов`язань з огляду на не з`ясування відповідачем фактичного складу та розміру складових прощеної заборгованості, оскільки матеріалами справи підтверджено, що спірні податкові зобов`язання ОСОБА_1 були розраховані виключно на основі анульованої основної суми кредитної заборгованості, і сума прощених відсотків до розрахунку не включалася. 
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
29. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.
30. Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
31. Зокрема в доводах касаційної скарги позивач зазначає, що судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень у цій справі не були враховані висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 27 грудня 2018 року по справі № 826/23712/15 згідно якої оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування процентів. 
Проте, всупереч цьому, суди підтримали рішення відповідача щодо включення прощеної суми процентів до оподатковуваного доходу позивача, чим порушили норми матеріального права.
32. Окремо в касаційній скарзі скаржник звертає увагу й на те, що сума прощеного позивачу зобов`язання не підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу згідно з підпунктом 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 ПК України згідно якого, сума, прощена (анульована) кредитором за кредитами в іноземній валюті, що отримані громадянами України на придбання єдиного житла (іпотечні кредити) не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. 
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
33. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
34. Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.
35. Згідно пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
36. Відповідно до пункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
37. Підпунктами 14.1.47, 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України закріплено, що додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.
38. Основним питанням, яке потребує вирішення у даній справі, є правомірність віднесення контролюючим органом суми прощеної (анульованої) кредитором заборгованості до складу оподаткованого доходу позивача як додаткового блага на підставі підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України. Вимоги податкового органу щодо сплати позивачем військового збору, обрахованого з такої суми, як і застосування штрафних санкцій, є похідними за своєю суттю.
39. Питання правозастосування абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України отримало оцінку у постанові Верховного Суду у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі №826/12872/17, у якій Судова палата дійшла висновків, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.
40. Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.
41. З викладеного слідує, що під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.
42. Так, 7 травня 2015 набув чинності Закон України від 9 квітня 2015 року № 321-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» (далі - Закон №  321-VIII), згідно з яким підрозділ 1 розділу ХХ Перехідних положень ПК України доповнено пунктом 8 у наступній редакції: не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися, починаючи з 01 січня 2015 року.
43. Із системного аналізу правових норм Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у згаданій вище постанові дійшов висновку, що у разі, якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.
44. З наданих АТ «Укрсоцбанк», документів, судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачу прощено (анульовано) згідно з Додатковою угодою від 28 березня 2017 року до Договору кредиту від 05 вересня 2008 року № 120/08-КВ/013 борг - 55  197,06 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату прощення складало 1  441  923,04 грн, з яких 1  009  862,38 - основна сума кредитної заборгованості та 432  060,66 - нараховані проценти.
45. При цьому, як з`ясували суди з наявних у справі доказів, як дохід, виплачений на користь ОСОБА_1 , Банком відображено лише суму основного зобов`язання (без урахування прощених процентів) та саме з суми основного боргу контролюючим органом було визначено грошове зобов`язання.
46. Враховуючи викладене, висновок судів попередніх інстанцій про те, що сума коштів, анульована за самостійним рішенням АТ «Укрсоцбанк» та включена до податкового розрахунку за формою 1-ДФ, є додатковим благом позивача, у зв`язку з чим у нього виник обов`язок нарахувати та сплатити з такої суми податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також подати до контролюючого органу відповідну декларацію, - відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 28 липня 2021 року у справі № 826/12872/17.
Крім того, колегія суддів зауважує, що висновки судів попередніх інстанцій не суперечать судовій практиці, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі.
47. Щодо посилання скаржника на те, що відповідно до підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 ПК України до загального місячного (річного) оподаткування доходу не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити), то слід зазначити наступне.
48. Передумовою застосування  підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 ПК України є прощення (анулювання) кредитором боргу у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).
49. Разом з тим, в ході розгляду справи судами не встановлено наявності таких передумов, оскільки прощення (анулювання) основного боргу (кредиту) платника податку було здійснено кредитором за його самостійним рішенням, а відтак відсутні підстави для застосування цієї норми до спірних правовідносин.
50. Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо правомірності визначення ОСОБА_1 грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).
51. Довід позивача щодо наявності підстави касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, не знайшов підтвердження. Фактично довід щодо цієї підстави касаційного оскарження стосується переоцінки доказів, тобто позивач не згодний з оцінкою доказів судами попередніх інстанцій, про що свідчить зміст касаційної скарги. Разом з тим, відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
52. Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі №  160/8319/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                 М. М. Яковенко
Судді                                                                                                    І. В. Дашутін
                                                                                                    О. О. Шишов