ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/36880/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 жовтня 2023 року                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Безименної Н.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський склотарний завод" на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2022 у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський склотарний завод" про стягнення заборгованості по перерахуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,    

У С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "Київський склотарний завод" про стягнення заборгованості по перерахуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 133932,96 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2022 адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський склотарний завод»   заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 та за Списком № 2 за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року на загальну суму розмірі  133932,96  грн (сто тридцять три тисячі дев`ятсот тридцять дві гривні 96 коп.)  на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві  , а саме: по списку № 1 у розмірі 57571,94 грн; по списку № 2 у розмірі 76361,02 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київський склотарний завод" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.01.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 06 липня 2023 року № 686/0/15-23, ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Рішенням зборів суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2023 року, вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебували у провадженні судді ОСОБА_1
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2023 прийнято до провадження адміністративну справу № 640/36880/21 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський склотарний завод" про стягнення заборгованості та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 04.10.2023.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга товариства не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський склотарний завод» перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві, як платник внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пенсійним фондом сплачуються пенсії, які призначені на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», фізичним особам, що працювали за списком № 1 та за списком № 2 на підприємстві відповідача.
Згідно з направленими Управлінням розрахунками відповідачу призначено до сплати розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року, а саме:
- за списком № 1 в сумі 57571,94 грн, відповідно до Розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників), з серпня 2021 року, з вересня 2021, з жовтня 2021 року;
- за списком № 2 в сумі 76361,02 грн, відповідно до Розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з серпня 2021 року, з вересня 2021, з жовтня 2021 року.
Несплата вказаної заборгованості стала підставою для звернення до суду з даним позовом.                                      
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що: 
-          підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період;
-          відповідачем не надано доказів оскарження розрахунків, на підставі яких виникла заборгованість з серпня 2021 року по жовтень 2021 року і про визнання протиправним їх складення та/або включення до них певних осіб;
-          направлені позивачем відповідно до вимог Інструкції повідомлення разом із розрахунком сум фактичних витрат на доставку пенсій за спірний, отримані у встановлені законодавцем строки і порядку. При цьому, дії та рішення позивача з цього приводу відповідач ні в судовому, ні в адміністративному порядку не оскаржував;
-          заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій на загальну суму 133932,96 грн відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив; наявність такої заборгованості не спростував; свою правову позицію суду не надав; наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується копіями розрахунків, які знаходяться в матеріалах справи, що, за висновками суду першої інстанції, свідчить про те, що вимога Управління щодо відшкодування відповідачем витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 1 та за списком № 2 за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року у розмірі 133932,96 грн, є обґрунтованою.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк судом не було враховано доводів відповідача щодо пропуску позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, адже суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями, тому для звернення до суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк. Крім того, апелянт вказує на те, що в разі незгоди з розрахунками пенсійного фонду, підприємство не зобов`язане відшкодовувати Пенсійному фонду витрати автоматично. Також, апелянт вказує на те, що в судовому порядку апелянт оскаржує та не відшкодовує пільгові пенсії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , так як незгоден з розрахунками позивача.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Порядок компенсації витрат Пенсійного фонду України визначено у Прикінцевих положеннях Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 1058-ІV).
За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком; за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та після цієї дати відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.
У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій встановлено Інструкцією «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Інструкція), затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663.
Ця Інструкція визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (п.1.2 Інструкції).
Згідно з п. 6.1 Інструкції, для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За змістом п. 6.4 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Відповідно до п. 6.5 Інструкції, розрахунки формуються програмними засобами Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України до 01 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (підсистема «Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи» (ППВП ЕПС)) за даними відомостей, сформованих згідно з додатком 8. Уповноважені особи підписують розрахунки та передають їх підрозділам, відповідальним за направлення їх платникам.
Згідно з п. 6.7 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Постановою Кабінету Міністрів України за № 937 від 18.07.2007, затверджено Порядок призначення пенсій за рахунок коштів підприємств та організацій окремим категоріям працівників за результатами атестації робочих місць за умовами праці (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 937).
Відповідно до п. 2 Порядку № 937, пільгові пенсії можуть призначатися за рахунок коштів підприємств та організацій (крім тих, що фінансуються або дотуються з бюджету) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, що працюють (працювали) на виробництвах, роботах, за професіями і на посадах, не передбачених списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461: 1) чоловікам - при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, на тому підприємстві, у тій організації, за рахунок яких призначається пенсія. 2) жінкам - при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, на тому підприємстві, у тій організації, за рахунок яких призначається пенсія.
Так, пунктом 4 Порядку № 937, встановлюється, що пільгова пенсія призначається при досягненні віку, передбаченого абзацом першим підпункту 2 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Тож, з наведеного слідує, що підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
Відповідно до картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1 та № 2, відповідач має загальну заборгованість у розмірі 133932,96 грн за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року включно та складається з боргу по Списку № 1 - 57571,94 грн, по Списку № 2 - 76361,02 грн.
02.08.2021 ГУ ПФУ в м. Києві направило ТОВ «Київський склотарний завод» повідомлення щодо направлення розрахунків по відшкодуванню пільгових пенсій, до якого додано розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, по наступним громадянам: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , втім, вказані суми не були сплачені відповідачем.
Натомість, ТОВ «Київський склотарний завод» заперечує проти обґрунтованості наданих позивачем розрахунків та зазначає, що відповідач в судовому порядку оскаржує та не відшкодовує пільгові пенсії по наступним громадянам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , так як відповідач не згоден з розрахованим позивачем та вказаним в розрахунках розміром призначених їм пільгових пенсій, що не підтверджується жодними розрахунковими документами, на підсатві яких можна було б зробити висновок про достовірність обчислення розміру пільгових пенсій. 
Також, апелянт посилається на номери судових проваджень, в яких оскарувались розрахунки фактичних випрат на виплату та доставку пільгових пенсій, водночас, у не надано жодного рішення суду, що набрало заонної сили, яким було втсановлено відсутність підсатв для виплати певній особі пенсії, чи неправильності розрахунку пенсії. У справі                 № 826/17729/18 судом виключено ОСОБА_11 з розрахунків фактичних витрат, проте, колегія суддів зазначає, що, у даному випадку, до розрахунку вказану особу включено не було.
Так, предметом розгляду цієї справи є правомірність стягнення заборгованості по перерахуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, визначеної на підставі розрахунків, за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року, а не спір щодо порядку та розміру нарахування пенсій, призначених ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 .
Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що відповідачем/апелянтом не надано жодних доказів, які б спростовували правильність нарахування пенсій вказаним особам, зазначено лише про незгоду з розрахунком, проте без жодного обґрунтування вказаної позиції.
Апелянтом також не надано суду результатів оскарження розрахунків, на підставі яких виникла заборгованість з серпня 2021 року по жовтень 2021 року і про визнання протиправним їх складення та/або включення до них певних осіб.
Таким чином, позивач здійснював доставку та виплату пільгових пенсій працівникам відповідача, що підтверджується розрахунками, копії яких, з доказами направлення відповідачу і отримання останнім, наявні в матеріалах справи.
Згідно розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, розрахунку заборгованості за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року, заборгованість відповідача перед Пенсійним фондом по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №1 та за списком №2 складає 133932,96 грн.
Таким чином, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач зобов`язаний сплатити до Пенсійного фонду заборгованість, що виникла у зв`язку з несплатою фактичних витрат на виплату та доставку пенсій.
Зважаючи на викладене та беручи до уваги те, що заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій на загальну суму 133932,96 грн відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив, наявність такої заборгованості не спростував, наявні підстави для висновку, що вимога щодо відшкодування відповідачем витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком №1 та за списком №2 за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року у розмірі 133932,96 грн, є обґрунтованою.
Щодо посилань апелянта на пропуск строку на звернення до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає про те, що відповідно до норм ч. 2  ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених  законом  вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Згідно з положеннями ч. 15   ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.
Фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються.
          Слід також зазначити, що у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суд від 01.12.2021 у справі № 140/1205/19, колегія суддів звернула увагу на правовий висновок щодо застосування даної норми права у подібних правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 804/18891/14, від 26 червня 2018 року у справі № 804/8277/14, відповідно до якого, у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини п`ятнадцятої      статті 106 Закону № 1058-IV.
Колегія суддів Верховного Суду не вбачала необхідності відступати від вказаного висновку, оскільки в даному випадку термін «недоїмка» вжито в широкому розумінні заборгованості. Тобто, в розумінні суми фінансових зобов`язань (грошових боргів), що підлягає погашенню, поверненню в певний термін.
З урахуванням викладеного, у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, строки звернення до суду, визначені положеннями  КАС України  - не застосовуються.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 460/3113/18.
Відтак, доводи скаржника в частині пропуску позивачем строку на подання цього позову та наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, є неґрунтовними, що було враховано судом першої інстанції під час розгляду справи та вірно відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.
          Підсумовуючи, колегія суддів зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про порушення Пенсійним фондом України порядку щодо складання та направлення до відповідача розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за спірний період, однак, відповідачем у передбачені законодавством строки не здійснено відшкодування сум понесених позивачем витрат. Доказів звільнення від сплати заборгованості, або скасування у встановленому  законом  порядку розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2  Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,  відповідачем суду не надано.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
       
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський склотарний завод" - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2022 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                О.М. Ганечко 

Судді                                                                                                             В.В. Кузьменко
                                                                                                                   
                                                                                                          Н.В. Безименна