Постанова                                              
Іменем України                         
 
16 серпня 2023 року                                                 
м. Київ
 
справа № 357/3844/20
провадження № 61-10045св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Фаловської І. М., 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., 
 
учасники справи:
позивач - приватне орендне сільськогосподарське підприємство «Сидори»,
відповідачі: Міністерство юстиції України, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта-2010», фермерське господарств «Пролісок», фермерське господарство «Дари Ланів»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_9 , подану представником ОСОБА_27 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року у складі колегії суддів: Білич І. М., Коцюрби О. П., Слюсар Т. А., 
 
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст обставин справи
У квітні 2020 року приватне орендне сільськогосподарське підприємство «Сидори» (далі - ПОСП «Сидори») звернулось до суду із позовом до Міністерства юстиції України (далі - МЮУ), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта-2010» (далі - ТОВ «Еліта-2010»), фермерське господарство «Пролісок» (далі - ФГ «Пролісок»), фермерське господарство «Дари Ланів» (далі - ФГ «Дари Ланів»), про визнання незаконним і скасування наказу.
Позовні вимоги мотивовано тим, що впродовж 2013-2016 років товариством з метою здійснення господарської діяльності було укладено договори оренди земельних ділянок, розташованих в межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та здійснено державну реєстрацію права оренди позивача на земельні ділянки, власниками яких є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 .
Незважаючи на те, що усі договори оренди землі були дійсними та ніким не оспорювалися, 28 лютого 2018 року, одночасно від імені 28 орендодавців, до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації МЮУ (далі - Комісія) була подана скарга щодо скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на належні їм земельні ділянки.
07 березня 2018 року на засіданні Комісії позивач подав до МЮУ письмові пояснення, до яких на підтвердження необґрунтованості скарги додав копії договорів оренди землі, укладених із вказаними особами, додаткових угод до них, інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, докази про виплату орендної плати.
15 березня 2018 року, на підставі висновку Комісії МЮУ видано наказ № 728/5, яким скасовано усі оскаржувані рішення держаних реєстраторів щодо права оренди позивача на земельні ділянки, крім рішення державного реєстратора Рибалко В. М.
Видання оскаржуваного наказу дало можливість провести державну реєстрацію інших договорів оренди з ТОВ «Еліта-2010» на земельні ділянки, які перебували в оренді позивача.
Відтак, позивач вважав, що Комісія здійснила розгляд справи з низкою порушень норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України                         від 25 грудня 2015 року № 1128,  і надала необґрунтований висновок про необхідність задоволення скарги, за наявності правових підстав для відмови у її задоволенні. Наказом МЮУ № 728/5 від 15 березня 2018 року позивача було незаконно позбавлено права оренди на 27 земельних ділянок, а тому з метою відновлення своїх прав, просив суд визнати незаконним та скасувати зазначений наказ.
 
Короткий зміст судових рішень, ухвалених судом першої інстанції
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року у складі судді Ярмоли О. Я. частково задоволено позовні вимоги ПОСП «Сидори». 
Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України                     № 728/5 від 05 березня 2018 року в частині розгляду та задоволення колективної скарги щодо рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:
від 19 березня 2015 року № 20136287, від 25 січня 2015 року № 18835630, від 26 січня 2015 року № 18839751, від 26 січня 2015 року № 18841045, від 15 січня 2015 року № 18835741, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Бурімською Н. І.; 
від 25 січня 2015 року № 18835725, від 25 січня 2015 року № 18835804, від 15 січня 2015 року № 18835672, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Журовим О. В.; 
від 30 грудня 2015 року № 27683238, прийняте державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Л. В.; 
від 22 грудня 2014 року № 18201041, прийняте державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Матушевич О. В.; 
від 30 квітня 2014 року № 12799872, від 15 грудня 2014 року № 5003849, від 19 травня 2014 року № 13152734, від 16 квітня 2014 року №12494979, від 12 грудня 2014 року № 17938566, від 25 грудня 2014 року № 18361308, від 12 грудня 2014 року № 17935767, від 05 травня 2014 року № 13078385, від 14 квітня 2014 року № 12419642, від 23 квітня 2014 року № 1615035, від 28 квітня 2014 року № 12721918, від 14 квітня 2014 року № 12422692, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н. В.; 
від 14 грудня 2015 року № 27047111, прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Рибалко В. М.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2021 року відмовлено представнику третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ТОВ «Еліта-2010», адвокату Навроцькому Д. М. у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року задоволено заяву представника ПОСП «Сидори» - адвоката Тетері С. І. про відшкодування судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. Стягнуто із МЮУ на користь ПОСП «Сидори» 30 733,11 грн.
 
Короткий зміст судових рішень, ухвалених судом апеляційної інстанції
Не погоджуючись із рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року та з додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року, адвокат       Тетеря С. І., яка діє в інтересах ПОСП «Сидори», подала апеляційну скаргу.
Не погоджуючись із рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року, адвокат Миколюк М. Д., який діє в інтересах ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу.
Не погоджуючись із рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу.
Не погоджуючись із рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року та з додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2021 року, адвокат Навродський Д. М., який діє в інтересах ТОВ «Еліта - 2010», подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року провадження у справі № 357/3844/2020 зупинено до вступу у справу в якості правонаступників спадкодавця - відповідача ОСОБА_25 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 червня 2022 року, у зв`язку з закінченням шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлого, поновлено провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_25 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_9 .
Апеляційний суд, залучаючи до участі у справі ОСОБА_9 , як правонаступника ОСОБА_25 , вказав про те, що згідно з копією спадкової справи № 612/2021, заведеної Третьою Білоцерківською державною нотаріальною конторою 28 грудня 2021 року щодо майна померлого ОСОБА_25 , спадкоємицею є його донька - ОСОБА_9 .
Оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво, апеляційний суд дійшов висновку  про наявність правових підстав для залучення до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_25  -  ОСОБА_9 .
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У жовтні 2022 року представник ОСОБА_9 - ОСОБА_27  подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що правовідносини у вказаній справі допускають правонаступництво, при цьому неправильно застосував положення статей 1218, 1219 ЦК України. 
Заявниця вважає, що апеляційний суд повинен був закрити провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_25 .
З урахуванням положень статті 1281 ЦК України позивач зобов`язаний надати суду докази пред`явлення своїх вимог шляхом направлення претензії до нотаріальної контори або шляхом направлення претензії безпосередньо спадкоємцю і такі вимоги мають бути пред`явлені в досудовому порядку. Однак позивачем жодних претензій ні до нотаріальної контори, ні до                 ОСОБА_9 не пред`явлено. Тобто подальші вимоги до ОСОБА_9 є безпідставними, оскільки вона не набула прав та обов`язків стосовно позивача шляхом прийняття спадщини.
Заявниця вказує, що вона є неналежним відповідачем у справі, оскільки не набула прав та обов`язків стосовно позивача, а земельні ділянки, які вона може набути у спадщину - вільні від будь-яких обтяжень та прав третіх осіб, у тому числі позивача. До обсягу спадкового майна увійшли земельні ділянки, які вільні від будь-яких обтяжень, прав та/чи інтересів позивача, і в той же час не увійшли права та обов`язки, які виникли на підставі реалізації суб`єктивного права на звернення спадкодавця.     
 
Провадження у суді касаційної інстанції
03 листопада 2022 року ухвалою Верховного Суду поновлено ОСОБА_9 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду                                від 18 серпня 2022 року,відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
Справа надійшла до Верховного Суду.
02 серпня 2023 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Доводи відзиву на касаційну скаргу 
ПОСП «Сидори» у відзиві на касаційну скаргу вказує на правильність висновків суду апеляційної інстанції про те, що правовідносини у вказаній справі допускають правонаступництво, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.
Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання до Верховного Суду відзиву на касаційну скаргу.
 
Фактичні обставини справи щодо залучення правонаступника ОСОБА_9 .
У провадженні Київського апеляційного суду перебуває справа за позовом ПОСП «Сидори» до МЮУ, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,        ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,                ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «Еліта-2010», ФГ «Пролісок», ФГ «Дари Ланів», про визнання незаконним і скасування наказу за:
апеляційною скаргою Тетері С. І., яка діє в інтересах ПОСП «Сидори», на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року та на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року;
апеляційною скаргою адвоката Миколюка М. Д., який діє в інтересах               ОСОБА_10 , на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року;
апеляційною скаргою МЮУ на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року;
апеляційною скаргою адвоката Навродського Д. М., який діє в інтересах ТОВ «Еліта-2010», на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року та на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2021 року.
У вересні 2021 року адвокат Миколюк М. Д. надав до апеляційного суду копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видану Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20 липня 2021 року, на ім`я ОСОБА_25 , який помер      ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_25 є одним із співвідповідачів у справі (договір оренди землі                  № 149 від 20 грудня 2013 року, кадастровий номер земельної ділянки 3220486000:04:005:0046, укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_25 , державний реєстратор реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н. В.), індексний номер 12422692 від 14 квітня 2014 року 20:12:18).
Згідно з копією спадкової справи № 612/2021, заведеної Третьою Білоцерківською державною нотаріальною конторою 28 грудня 2021 року щодо майна померлого ОСОБА_25 , спадкоємицею останнього є його донька - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 14 березня 2000 року Міським відділом № 2 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.
У випадку, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, суд відмовляє у відкритті провадження у справі (пункт 6 частини першої статті 186 ЦПК України), а у разі, коли провадження у справі вже відкрито, - закриває таке провадження (пункт 7 частини першої статті 255 ЦПК України).
Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні - також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника), а у матеріальних правовідносинах - перехід прав або обов`язків їх учасника до іншої особи внаслідок певних юридичних фактів, у результаті яких один з учасників правовідносин вибуває з них і замінюється іншою особою.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що  ОСОБА_25 є одним із співвідповідачів у справі, з ним 20 грудня 2013 року ПОСП «Сидори» уклало договір оренди землі № 149 (кадастровий номер земельної ділянки 3220486000:04:005:0046).
28 лютого 2018 року, одночасно від імені 28 орендодавців, зокрема й ОСОБА_25 , до Комісії була подана скарга щодо скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на належні їм земельні ділянки.
15 березня 2018 року, на підставі висновку Комісії, МЮУ видано наказ № 728/5, яким скасовано усі оскаржувані рішення держаних реєстраторів щодо права оренди позивача на земельні ділянки, крім рішення державного реєстратора Рибалко В. М.
Звертаючись до суду з цим позовом, ПОСП «Сидори» посилалося на те, що Комісія здійснила розгляд справи з порушеннями норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації № 1128, надавши необґрунтований висновок про необхідність задоволення скарги, за наявності правових підстав для відмови у її задоволенні. Наказом № 728/5 ПОСП «Сидори» незаконно позбавлено права оренди на 27 земельних ділянок. 
Видання наказу МЮУ № 728/5 від 15 березня 2018 року дало можливість провести державну реєстрацію інших договорів оренди з ТОВ «Еліта-2010» на земельні ділянки, які перебували в оренді ПОСП «Сидори».
Фактично предметом спору у цій справі є право оренди земельних ділянок, зокрема й земельної ділянки, яка належала померлому  ОСОБА_25 . Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 є єдиною його спадкоємицею та  звернулася з відповідною заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Тобто за результатами розгляду цієї справи має бути вирішено хто буде орендувати спірну спадкову земельну ділянку.
Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
Отже, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину та не свідчить про те, що особа, яка прийняла спадщину (здійснила всі необхідні дії для її прийняття), не стала спадкоємцем. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц, провадження № 61-12264св22.
Враховуючи, що спірні правовідносини щодо права оренди земельної ділянки нерозривно пов`язані з  ОСОБА_9 , як спадкоємицею ОСОБА_25 , висновок апеляційного суду про те, що правонаступництво в цьому випадку допускається є правильним.
Решта доводів касаційної скарги зводяться до незгоди з судовим рішенням у справі та переоцінки доказів у справі, проте встановлення обставин справи і перевірка їх доказами не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду                 від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За правилами частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення даної справи.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.
 
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги, на думку колегії суддів, слід відмовити, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 402, 406, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_9 , подану представником ОСОБА_27 , залишити без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	І. М. Фаловська	
 	 	
Судді	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко	
 	 	
 	В. В. Сердюк	
 	 	
 	В. А. Стрільчук