УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 липня 2023року
м. Київ
справа № 699/657/22
провадження № 51-4003ск23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                     ОСОБА_1 ,
суддів                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2022 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 28 березня 2023 року стосовно засудженої ОСОБА_5 ,
встановив:
3а вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від                         21 грудня 2022 року ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, раніше не судиму, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК), та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватою у тому, що  вона, 18 квітня                        2022 року в період часу  16 - 17 год, перебуваючи біля домоволодіння на                                     АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нанесла один удар дерев`яною палицею в область лобної ділянки голови ОСОБА_6 , внаслідок чого заподіяла їй легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 28 березня 2023 рокуапеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вищевказаний вирок без змін. 
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 , посилаючись, зокрема, на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вищевказані судові рішення та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення і встановив інший час вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Крім того, стверджує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки потерпілої взагалі не було на місці події. 
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За приписами ст. 370 КПКсудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим            і вмотивованим. Законним та обґрунтованим є рішення, ухвалене компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу, тобто кожен доказ оцінюється з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції, згідно зі ст.438 КПК, є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Доводи захисника щодо невідповідності висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки в касаційному порядку. 
Разом з цим, при перегляді судових рішень судом касаційної інстанції у межах передбачених законом повноважень не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено. 
Докази, на яких ґрунтується обвинувачення, було отримано в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх отримання.
Як підтверджено змістом оскаржуваних рішень, фактичні обставини у цьому кримінальному провадженні було встановлено судом першої інстанції. Із вироку вбачається, що висновок про винуватість ОСОБА_5  у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення місцевий суд зробив на підставі фактичних даних, які встановив під час дослідження доказів у судовому засіданні та оцінив відповідно до  ст. 94 КПК.
Зокрема, суд узяв до уваги те, що засуджена свою вину не визнала та зазначила, що протягом 14 років між нею та ОСОБА_6 є неприязні стосунки, однак 18 квітня 2022 року вона взагалі не бачила потерпілу, тілесних ушкоджень не спричиняла. Проте, встановлені місцевим судом фактичні обставини підтверджуються сукупністю доказів, які узгоджуються між собою та підтверджують вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК.  
Так, суд першої інстанції у вироку вказав, що вина ОСОБА_5 доведена, зокрема, наданими в суді показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка підтвердила, що                            18 квітня 2022 року ОСОБА_5 приблизно о 15:30, кинула гранату під ноги її чоловіку, з приводу чого були викликані працівники поліції, а після того як вони поїхали, завдала їй удару дерев`яною палицею по голові; показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що він 18 квітня 2022 року близько 16:00 був очевидцем того, як ОСОБА_5 , в руці якої була дерев`яна палиця, та ОСОБА_6 сварились на дорозі, й раптом потерпіла схопилась за голову та побігла додому; показаннями свідка ОСОБА_8 , про те, що в квітні 2022 року ОСОБА_5 кинула йому під ноги гранату, а згодом вдарила його дружину палицею по голові; показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_5 18 квітня 2022 року приблизно о 16:30 прийшла до неї та розповіла, що в неї стався конфлікт з сусідами і вона кинула у їх двір іграшкову гранату, з приводу чого було викликано працівників поліції; протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_6 під час якого вона показала яким чином їй було завдано тілесне ушкодження; висновком експерта  № 05-11-01/39, згідно з яким тілесні ушкодження виявлені у потерпілої могли утворитися при обставинах вказаних нею у протоколі слідчого експерименту від 21 квітня 2022 року та вказаних свідком ОСОБА_7 в протоколі його допиту від 21 квітня 2022 року, свідком ОСОБА_8 в протоколі слідчого експерименту та протоколі допиту від 21 квітня 2022 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 вказав на ОСОБА_5 як на особу, яка завдала тілесне ушкодження потерпілій.
Зіставивши докази у їх взаємозв`язку, місцевий суд умотивовано визнав, що показання учасників судового процесу, як і дані, що містяться у протоколах слідчих дій та в експертному висновку, на підставі ст. 84 КПК є процесуальними джерелами доказів і правомірно поклав їх в основу вироку.
Під час перегляду вироку за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 , апеляційний суд, ретельно перевірив доводи апеляційної скарги, які по суті аналогічні доводам касаційної скарги, дав на них обґрунтовані відповіді, зазначивши при цьому, зокрема, що у вироку суд першої інстанції оцінив кожний доказ із точки зору належності, допустимості й достовірності, дав цим доказам належну оцінку з урахуванням вимог ст. 94 КПК та дійшов правильного висновку про доведеність  винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК. 
Що стосується доводів касаційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого обвинувачення через те, що у судовому засіданні встановив, що кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_5 у період часу 16:00 -17:00 год, а не близько 18 год, як зазначено у обвинувальному акті, колегія суддів апеляційного суду зауважила, що місцевим судом було обґрунтовано встановлено, що в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_5              невірно зазначено час вчинення нею кримінального правопорушення. Зазначене твердження базується на даних показань свідків, які суд сприймав та досліджував у судовому засіданні безпосередньо, а тому суд першої інстанції не вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, оскільки не було збільшено обсягу обвинувачення, не інкриміновано інші статті Кримінального кодексу і в цілому правове становище обвинуваченої особи не погіршувалось.
Крім того, відхиляючи доводи сторони  захисту про те, що зважаючи на надану суду довідку з місця роботи потерпілої, її взагалі не було на місці події 18 квітня 2022 року оскільки вона перебувала на робочому місці у зазначений час, колегія суддів зауважила, що вказана довідка Комунального навчального закладу фахової передвищої освіти «Корсунь-Шевченківський педагогічний фаховий коледж                  ім. Т. Г. Шевченка Черкаської обласної ради» в якому ОСОБА_6 працює прибиральницею та яка містить загальні відомості про графік її роботи, не спростовує вищезазначені висновки суду, оскільки відстань від місця роботи до місця проживання потерпілої є незначною, що дозволяло останній швидко її подолати. 
За таких обставин, колегія суддів Касаційного кримінального суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що вказані доводи сторони захисту спростовуються вищезазначеними доказами та є намаганням уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Ухвалу апеляційного суду постановлено відповідно до положень статей 370, 419 КПК із зазначенням короткого змісту вимог апеляційної скарги, судового рішення суду першої інстанції, узагальнених доводів учасників судового провадження, встановлених судом першої інстанції обставин, мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив під час постановлення ухвали, і положень закону, якими він керувався.
Таким чином, посилань на істотні порушення кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни оспорюваних судових рішень, як і доводів щодо неправильного застосування кримінального закону касаційна скарга захисника не містить.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
З огляду на викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК,  Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2022 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 28 березня   2023 року стосовно засудженої ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                   ОСОБА_3