ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року 
м. Київ

cправа №  904/4003/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,

розглянув у порядку письмового провадження 
касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Василенка Альберта Миколайовича (далі - Підприємець; позивач, скаржник)
на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2023 про забезпечення позову за заявою Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (головуючий - суддя Панна С.П.)
та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2023 (головуючий - суддя Антонік С.Г., судді Дармін М.О., Березкіна О.В.)

у справі №904/4003/21

за позовом Підприємця 
до: 1) Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Відділ, відповідач-1),
2) Державної казначейської служби України (далі - ДКС, відповідач-2)
про стягнення заборгованості у розмірі 890 239, 20 грн,
за участю осіб:

1) особи, яка не брала участі у справі, яка вважала, що суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки та оскаржила рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 - Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (далі - Управління),
2) особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову - Павлоградсько-Юр`ївський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Павлоградсько-Юр`ївський ВДВС).

Історія справи 
ВСТУП

Причиною звернення до суду є наявність/відсутність підстав для стягнення з Відділу заборгованості за договором зберігання майно, яке було передано державним виконавцем в межах виконавчого провадження.

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Позивач звернувся до суду з позовом (з врахуванням третьої уточненої позовної заяви від 03.09.2021) до відповідачів, в якій просив стягнути солідарно з Відділу та ДКС суму заборгованості за договором у розмірі 758 477грн, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 49 218,05 грн, пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 82 598,15 грн та судові витрати у розмірі 13 354,40 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням договору відповідального зберігання майна від 01.08.2016 (далі - Договір) в частині оплати за послуги.

2. Короткий зміст ухвал і рішення суду першої інстанції та ухвали і постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 у справі №904/4003/21 позовні вимоги задоволено частково, відмовлено у позовних вимог до відповідача-2, стягнуто з відповідача-1 на користь позивача заборгованість у розмірі 758 477 грн, 3 % річних у розмірі 49 218,05 грн, інфляційні втрати у розмірі 82 598,15 грн і судові витрати у розмірі 8 902,93 грн.

2.2. Управлінням подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 

2.3. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 у справі №904/4003/21 закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

2.4. Постановою Верховного Суду від 12.07.2022 касаційну скаргу Управління на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 у справі №904/4003/21 задоволено; ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 у справі №904/4003/21 скасовано, а справу №904/4003/21 передано до Центрального апеляційного господарського суду для продовження апеляційного розгляду.

2.5. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2022 у справі №904/4003/21, враховуючи ухвалу про виправлення описки від 31.10.2022, прийнято відмову Підприємця від позову, визнано нечинним рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 у справі №904/4003/21; закрито провадження у справі №904/4003/21 на підставі пункту 4 частини першої статті 231 ГПК України.

2.6. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2023, яка залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2023 у справі №904/4003/21, заяву Павлоградсько-Юр`ївського ВДВС про забезпечення позову задоволено; вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладання арешту на майно та грошові кошти, що належать Підприємцю і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах сум перерахованих йому на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 у справі №904/4003/21 на загальну суму 899 196,13 грн. 

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. В уточненій касаційній скарзі Підприємець просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2023 про забезпечення позову за заявою Павлоградсько-Юр`ївського ВДВС та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2023 у справі №904/4003/21, у заяві відповідача про забезпечення заяви (про поворот виконання рішення в інтересах (на користь особи, що не приймала участі у справі) відмовити та стягнути з відповідачів судові витрати зокрема на правову допомогу.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. В уточненій касаційній скарзі, поданій на виконання ухвали Верховного Суду, скаржник з посиланням абзац 2 частини другої статті 287 ГПК України зазначає, що оскаржувані судові рішення з цієї справи винесені з порушенням вимоги частини першої статті 137 ГПК України, порушено частину восьму статті 333 ГПК України, а також попередні судові інстанції порушили принцип правової визначеності, який закріплений з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) в статті 6 Конвенції основних прав та свобод (далі - Конвенція).

4.2. Також скаржник з посилання на пункт 1 частини першої статті 287 ГПК України зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Верховного Суду від 25.02.2019 у справі №924/790/18, від 11.10.2019 у справі №910/4762/19, від 06.04.2020 у справі №203/1491/19, від 30.09.2020 у справі № 910/19113/19, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20.

5. Позиція інших учасників справи, викладена у відзиві на касаційну скаргу

5.1. Від Відділу, ДКС, Управління та Павлоградсько-Юр`ївський ВДВС відзивів на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшло.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Підприємець звернувся до суду з позовом (з врахуванням третьої уточненої позовної заяви від 03.09.2021) до відповідача-1 (Павлоградського ВДВС), відповідача-2 (ДКС) про стягнення солідарно заборгованості за договором відповідального зберігання майна від 01.08.2016 (далі - Договір) у розмірі 758 477 грн, 3 % річних у розмірі у розмірі 49 218,05 грн, інфляційні втрати у розмірі 82 598,15 грн і судові витрати у розмірі 13 354,40 грн.

6.2. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 позовні вимоги задоволено частково; відмовлено у позовних вимогах до відповідача-2; стягнуто з Павлоградського ВДВС на користь Підприємця заборгованість за Договором у розмірі 758 477 грн, 3 % річних у розмірі 49 218,05 грн, інфляційні втрати у розмірі 82 598,15 грн і судові витрати у розмірі 8 902,93 грн.

6.3. Ухвалою суду від 30.09.2021 виправлено описку допущену в резолютивній частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 у справі №904/4003/21 щодо зазначення правильної суми судового збору, а саме 13 354,40 грн.

6.4. Додатковим рішенням суду від 30.09.2021 стягнуто з Підприємця на користь Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 40 копійок.

6.5. На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 і додаткового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2021 у справі №904/4003/21, які набрали законної сили 25.10.2021, 27.10.2021 видані накази.

6.6. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 у справі №904/4003/21 закрито.

6.7. Постановою Верховного Суду від 12.07.2022 касаційну скаргу Управління на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 у справі №904/4003/21 задоволено; ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 у справі №904/4003/21 скасовано, а справу №904/4003/21 передано до Центрального апеляційного господарського суду для продовження апеляційного розгляду.

6.8. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2022 (з врахуванням ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2022 про виправлення описки) прийнято відмову Підприємця від позову; визнано нечинним рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 у справі №904/4003/21; закрито провадження по справі №904/4003/21 на підставі пункту 4 частини першої статті 231 ГПК України.

6.9. Від Павлоградсько-Юр`ївського ВДВС 19.12.2022 до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать Підприємцю і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах сум перерахованих йому на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 у справі №904/4003/21.

6.10. Суд першої інстанції, розглянувши вказану заяву, зазначив, зокрема таке:

- заява про забезпечення позову обґрунтована безпідставним отриманням з Державного бюджету України грошових коштів в розмірі 899 196,13грн, в тому числі судовий збір у розмірі 8 902,93 грн;
- на думку заявника, невжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать позивачу та знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах сум перерахованих позивачу на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 у справі №904/4003/21, може істотно ускладнити або навіть унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів заявника;
- судом досліджено питання щодо правонаступництва та повноважень особи, яка діє від імені Павлоградсько-Юр`ївського ВДВС та зазначено таке:
• наказом Міністерства юстиції України від 15.06.2022 №2429/5 "Про реорганізацію деяких відділ державної виконавчої служби у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)" утворено Павлоградсько-Юр`ївський ВДВС, реорганізувавши шляхом злиття Павлоградський ВДВС та Юр`ївський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро); пунктом 5 вказаного наказу встановлено, що новоутворений відділ державної виконавчої служби є правонаступниками відповідних реорганізованих відділів державної виконавчої служби;
• згідно з наказом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дніпро від 12.07.2022 №3145-к "Про призначення Кукаріної Н.О.", Кукаріну Наталію Олександрівну призначено на посаду начальника Павлоградсько-Юр`ївського ВДВС. Окрім того, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Кукаріна Наталія Олександрівна є керівником юридичної особи;
• отже, заяву про забезпечення позову подано повноважною особою;
- розглянувши заяву Павлоградсько-Юр`ївського ВДВС суд першої інстанції дійшов висновку про її задоволення, виходячи, зокрема, з такого:
•враховуючи, що предметом позову є вимога майнового характеру про стягнення в загальному розмірі заборгованості в сумі 899 196,13 грн, виконання в майбутньому судового рішення про поворот виконання судового рішення у справі №904/4003/21, у разі задоволення такої заяви, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявною у позивача необхідна сума грошових коштів для її повернення;
• зважаючи на викладене, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти в межах суми, які були перераховані на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 у справі №904/4003/21 (890 293,20 грн і судовий збір у розмірі 8 902,93 грн), безпосередньо пов`язане з предметом спору;
• господарський суд вважає, що зазначені відповідачем-1 обставини можуть вказувати на погіршення матеріального стану позивача та дають достатньо обґрунтовані припущення, що виконання можливого рішення може бути істотно ускладненим чи неможливим;
• при цьому господарський суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову способом арешту коштів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки в силу положень статті 192 Цивільного кодексу України гроші є платіжним засобом, оскільки позивач  може в будь-який момент розрахуватись коштами, тощо;
• водночас, у випадку арешту коштів на рахунках, гроші залишаються у власності позивача і знерухомлюються з метою недопущення виведення грошових коштів з рахунків позивача й уникнення виконання судового рішення у майбутньому такий захід може бути скасований;
• немає підстав вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження прав позивача, оскільки грошові кошти залишаються у володінні та користуванні позивача, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини коштів, якої стосується спір;
• отже, з урахуванням встановленого господарський суд дійшов висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Підприємця, не порушить прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо використання коштів, наявних у позивача, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні в подальшому рішення суду, у разі задоволення;
• забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти позивача, господарський суд, з урахуванням надання оцінки фактичним обставинам справи, керуючись статтями 136, 137 ГПК України, вважає, що невжиття такого заходу може значно ускладнити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення заяви відповідача-1 про поворот виконання судового рішення по справі №904/4003/21; вжиття такого заходу є адекватним змісту порушеного права, на відновлення якого є відповідач-1, та за умови задоволення вказаної вище заяви відповідача-1, не створить труднощів при виконанні рішення.

6.11. Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, зокрема, вказав, що поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватись шляхом подання заяви про поворот виконання.

7. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

7.1. Ухвалою Верховного Суду від 14.06.2023, зокрема, відкрито касаційне провадження у справі №904/4003/21 за касаційною скаргою Підприємця на підставі абзацу другого частини другої статті 287 ГПК України, у порядку письмового провадження без повідомлення/виклику учасників справи.

7.2. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.3. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Предметом касаційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову за заявою Павлоградсько-Юр`ївського ВДВС та постанова суду апеляційної інстанції, якою вказана ухвала залишена без змін.

8.2. Скаржник вказує, що оскаржувані судові рішення винесені з порушенням, зокрема, частини першої статті 137 ГПК України.

8.3. Підприємець також зазначив, що заявник (Павлоградсько-Юр`ївський ВДВС) не є ні відповідачем, ані третьою особою у даній справі.

8.4. Верховний Суд виходить з того, що від Павлоградсько-Юр`ївського ВДВС до суду одночасно надійшло кілька заяв, а саме: 

1. про поворот виконання рішення; 
2. про забезпечення позову; 
3. про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником;
4. про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

8.5. Так, заяви 1, 3 та 4 були призначені для розгляду у судові засідання з повідомленням представників учасників процесу, водночас заява про забезпечення позову (2) була розглянута судом без участі представників сторін 05.01.2023.

8.6. Разом з тим, заяви 1, 3, 4 розглянуті судом першої інстанції лише 19.05.2023 та винесено ухвалу, якою, зокрема, заяву Павлоградсько-Юр`ївського ВДВС про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у справі №904/4003/21 задоволено та замінено сторону виконавчого провадження у наказі Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2021 у справі №904/4003/21, виданого на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 з Павлоградського ВДВС на його правонаступника - Павлоградсько-Юр`ївський ВДВС.

8.7. Отже, на момент винесення оскаржуваних судових рішень (ухвала суду першої інстанції від 05.01.2023 та постанова суду апеляційної інстанції 19.04.2023) не була здійснена заміна Павлоградського ВДВС, який мав статус відповідача-1 у даній справі, Павлоградсько-Юр`ївським ВДВС, який подавав, зокрема, і заяву про забезпечення позову.

8.8. Верховний Суд виходить з того, що доводи касаційної скарги у контексті порушення норм процесуального права, знайшли своє підтвердження, виходячи з такого.

8.9. Відповідно до частини восьмої статті 333 ГПК України при вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

8.10. Водночас в силу приписів частини п`ятої статті 333 ГПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

8.11. Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу (частина перша статті 45 ГПК України).

8.12. Відповідно до частини третьої статті 45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

8.13. Згідно із частиною четвертою статті 45 ГПК України відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

8.14. Таким чином, у силу приписів статей 45 і 333 ГПК України подавати заяву про поворот виконання рішення і заяву про забезпечення позову в межах вирішення питання про поворот має право сторона по справі, якою у даному випадку є відповідач-1.

8.15. Разом з тим, відповідач-1 у справі №904/4003/21 з такою заявою не звертався, а Павлоградсько-Юр`ївський ВДВС на момент ухвалення оскаржуваних рішень не набув статусу правонаступника Павлоградського ВДВС.

8.16. Крім того, зі змісту приписів статті 333 ГПК України випливає, що вагомим і ключовим для вирішення питання повороту виконання рішення, у тому числі, забезпечення, є з`ясування чи виконано фактично рішення та ким саме та на чию користь таке рішення виконано. Втім, оскаржувана ухвала не містить дослідження вказаних питань.

8.17. Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вказав про те, що ним досліджено питання щодо правонаступництва та виснував, що заяву про забезпечення позову подано повноважною особою.

8.18. Втім вказане не свідчить про прийняття судового рішення про заміну відповідача-1 його правонаступником відповідно до приписів статті 52 ГПК України.

8.19. Першочерговим для вирішення при розгляді, зокрема, заяви, яка подана в силу приписів частини восьмої статті 333 ГПК України, для суду є питання чи подана така заява особою, що має право на її подання.

8.20. Однак зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що суд першої інстанції вказане залишив поза увагою, як і питання правонаступництва, що проводиться у визначеному ГПК України порядку (стаття 52), задовольнивши заяву про забезпечення позову, порушив приписи статей 45, 52, 236 та 333 ГПК України, а суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу в апеляційному порядку, вказане порушення не усунув.

8.21. Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що доводи Підприємця, наведені в касаційній скарзі, частково знайшли підтвердження під час розгляду справи в суді касаційної інстанції та наявні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

8.22. З огляду на предмет касаційного оскарження (ухвала суду про забезпечення та постанова, якою вказану ухвалу залишено без змін), Суд не приймає до уваги доводи, зазначені у касаційній скарзі стосовно підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

8.23. ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

8.24. У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

8.25. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Доводи скаржника за результатами касаційного розгляду знайшли своє часткове підтвердження з мотивів, викладених у розділі 8 цієї постанови.

9.2. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

9.3. За таких обставин Суд вважає за необхідне частково задовольнити касаційну скаргу, оскаржувані судові рішення скасувати, а справу передати для розгляду до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

10. Судові витрати

10.1. На підставі статті 129, підпункту 4 частини першої статті 315 ГПК України Верховний Суд не розподіляє судові витрати, оскільки не скасовує рішення та не ухвалює нове рішення, не змінює рішення, не переглядає справу у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 129, 300, 304, 308, 310, 315 ГПК, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Василенка Альберта Миколайовича задовольнити частково .

2. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2023 про забезпечення позову за заявою Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2023 у справі №904/4003/21 скасувати.

3. Справу №904/4003/21 передати до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Т. Малашенкова 

Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                    І. Колос