ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року 
м. Київ

справа № 140/118/20
касаційне провадження № К/9901/12493/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Довгополов О.М.; судді - Гудим Л.Я., Святецький В.В.)
у справі № 140/118/20
за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Рітейл»
про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС у Дніпропетровській області; позивач; контролюючий орган) звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Рітейл» (далі - ТОВ «Вог Рітейл»; відповідач; платник), в якому просило стягнути з банківських рахунків відповідача на користь держави податковий борг у сумі 20194272,19 грн.

Позов контролюючим органом подано в загальному порядку без застосування положень статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Волинський окружний адміністративний суд рішенням від 14 лютого 2020 року позов задовольнив повністю з огляду на те, що заявлена до стягнення сума податкового боргу ТОВ «Вог Рітейл» підтверджується довідкою відповідача про час виникнення податкової заборгованості, розрахунком пені, зворотнім боком облікової картки платника з акцизного податку з реалізації суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) контролюючим органом сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу від                  06 лютого 2019 року № 995-55, проте вжиті позивачем заходи не призвели до погашення податкового боргу. Доказів добровільної сплати заборгованості ТОВ «Вог Рітейл» суду також не надано.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 13 жовтня 2020 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове - про відмову в задоволенні позову. 

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області не надано доказів того, який саме борг існував у відповідача станом на момент звернення до суду із вказаним позовом. Адже, всі докази, які додано до позовної заяви, містять підтвердження існування податкового боргу в розмірі 20194272,19 грн за ТОВ «Вог Рітейл» станом на 27 червня 2019 року. Також контролюючим органом не підтверджено, чи змінювався податковий борг відповідача в період з 06 лютого 2019 року (дата формування податкової вимоги) по 06 січня 2020 року (дата звернення до суду із даним позовом).

ГУ ДПС у Дніпропетровській області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року та залишити без змін рішення Волинського окружного адміністративного суду від                    14 лютого 2020 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, звертає увагу на те, що сума заявленого податкового боргу відповідачем не заперечувалась ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в апеляційній скарзі. 

Верховний Суд ухвалою від 28 липня 2021 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

Відзиву на касаційну скаргу від відповідача не надійшло, що в силу частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду апеляційної інстанції.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункт 59.3 статті 59 ПК України).

За правилами пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2  статті 95 ПК України).

Слід при цьому враховувати, що надіслана платнику податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії. 

Податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

У справі, яка розглядається, податковий борг у відповідача в розмірі 20194272,19 грн виник внаслідок нарахування контролюючим органом сум грошових зобов`язань з акцизного податку з реалізації суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 27 липня 2016 року № 0000471401, від 27 липня 2016 року                       № 0000481401, від 27 липня 2016 року № 0000491401, а також пені, що підтверджується довідкою про час виникнення податкової заборгованості, розрахунком пені, зворотнім боком облікової картки платника з акцизного податку з реалізації суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Наявність у ТОВ «Вог Рітейл» зазначеної суми податкового боргу останнім не спростовувалося ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі. 

Не подано платником і жодних доказів на підтвердження сплати ним суми податкового боргу в період з лютого 2019 року (дата формування податкової вимоги) по січень 2020 року (дата звернення до суду із даним позовом), що обумовило б зміну суми заборгованості, про що зазначив суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні. 

В свою чергу, за правилами частин першої, третьої, четвертої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що Восьмий апеляційний адміністративний суд скасував рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року, яке відповідає закону.

Згідно зі статтею 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року скасувати. 

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                             І. А. Гончарова

Судді                                                                                                     І. Я.Олендер 

                                                                                                 Р. Ф. Ханова