Ухвала
 
07 серпня 2023 року
місто Київ
 
справа № 686/7681/17
провадження № 61-10414ск23
 
Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 квітня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 червня 2023 року
у провадженні за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження,
ВСТАНОВИВ:
І. ФАБУЛА СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
Рішенням від 12 липня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області стягнув з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (далі - ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ») заборгованість за кредитним договором від 01 серпня 2008 року № 014/371/74/638 у розмірі 300 000, 00 грн та здійснив розподіл судових витрат.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» 
(далі - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») у березні 2023 року звернулося до суду із заявою, у якій просило замінити стягувача Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (далі - АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ») на його правонаступника ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у виконавчих провадженнях з виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2017 року у справі № 686/7681/17.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою від 13 квітня 2023 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області частково задовольнив заяву ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
Суд замінив сторону виконавчого провадження - стягувача АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» найого правонаступника у спірних правовідносинах ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у цивільній справі № 686/7681/17.
В іншій частині вимог заяви відмовив.
Постановою від 22 червня 2023 року Хмельницький апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 квітня 2023 року - без змін.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 10 липня 2023 року із застосуванням засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 квітня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 червня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, зазначені у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Правилами частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заявник зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження цих судових рішень визначив те, що:
- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі № 2-3882/12, за змістом яких підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах;
- (2) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі № 752/12124/13-ц, згідно з якими у випадку коли ставиться питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні та скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження, невстановлення судом переходу прав від правопопередника до правонаступника матиме процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідної заяви. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який повинен дослідити по суті обставини правонаступництва та не може обмежитися встановленням формальних умов застосування відповідного припису;
- (3) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 31 січня 2023 року у справі № 347/687/20, відповідно до яких засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції;
- (4) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 760/16979/15-ц, за змістом яких кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони;
- (5) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17, щодо порядку долучення доказів до справи на стадії апеляційного перегляду;
- (6) суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини справи на підставі недопустимих доказів, а саме на підставі типових форм бланків реєстрів боржників, що додаються до договору про відступлення права вимоги, які не були заповнені;
- (7) суди першої та апеляційної інстанцій не врахували того факту, що ОСОБА_1 не направлялися повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором від 01 серпня 2008 року № 014/371/74/638 новому кредитору.
Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначена та підстава, яка згадана у частині другій статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають приписам статті 389 ЦПК України.
Суд не встановив наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області справу № 686/7681/17 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                           С. О. Погрібний
 
                                                                                                                      І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                                      О. В. Ступак