Справа № 349/258/23 
Провадження № 22-ц/4808/915/23 
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                        Бойчука І.В., Мальцевої Є.Є.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суду від 05 травня 2023 року, ухвалене в складі судді Рибія М.Г., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
в с т а н о в и в:
У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення повноліття.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28.12.2022 року шлюб між нею та відповідачем розірвано в судовому порядку, дитина проживає з нею. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо матеріального забезпечення сина.
Рішенням Рогатинського районного суду від 05 травня 2023 року позов задоволено частково. Присуджено стягувати, починаючи з 08 лютого 2023 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2272 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного дослідження обставин справи.
Зазначає, що приймаючи до уваги відомості про застраховану особу за 2022 рік, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що грошові кошти в розмірі 59385,37 грн. на рік є його реальним доходом, адже ця сума вказана без відрахування податків та обов`язкових платежів.
Також вказує, що, враховуючи зміст довідок про його заробітну плату за двома місцями роботи (основним місцем роботи у ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» та за сумісництвом у ТОВ «ІТМ Маркет»), його середньомісячний дохід після сплати податків становить 1382,68 грн., а суд зобов`язав його сплачувати аліменти в розмірі 2272 грн. Отже оскарженим рішенням суд поставив його у скрутне матеріальне становище.
Вважає необґрунтованим і висновок суду про наявність у нього можливості сплачувати аліменти у розмірі більшому, ніж мінімальний гарантований державою.
Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягувати з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.
Судом встановлено, що сторони у справі – ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19 жовтня 2020 року (а.с. 6).
Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 28.12.2022 року шлюб, зареєстрований 13.06.2020 року у виконавчому комітеті Харитонівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, актовий запис №2, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано (а.с. 10-11).
Відповідно до Довідки №41 про зареєстрованих у житловому будинку осіб від 01.02.2023 року (а.с. 8), копії Акту №5 обстеження матеріально-побутових умов від 01.02.2023 року (а.с. 9) позивач ОСОБА_2 та син ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина перебуває на повному утриманні матері.
Довідкою виконкому Харитонівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 15.03.2023 року (а.с. 45) стверджується, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації місця проживання в АДРЕСА_2 , разом із своїми батьками та неповнолітнім братом.
Згідно з копією Пенсійного посвідчення, виданого 18.01.2023 року, батько відповідача – ОСОБА_5 , є особою з інвалідністю 3 групи (а.с. 46).
Відповідно до даних Індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) заробіток ОСОБА_1 за 2022 рік для нарахування пенсії становив 59385,37 грн. (а.с. 47).
За змістом Довідки Управління соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації від 15.03.2023 року ОСОБА_1 жодних видів допомоги не отримує (а.с. 48).
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції врахував матеріальне становище позивача та відповідача, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до шести років з 1 січня 2023 року та дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини слід стягувати аліменти у розмірі 2272 грн. 
Апеляційний суд погоджується із таким висновком, з огляду на настпуне.
Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Тлумачення положень ст. 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.
Приписами ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За правилами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить з 1 січня 2023 року 2272 грн.
Виходячи з аналізу наведених норм права та матеріалів справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, врахував встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, потреби дитини, матеріальне становище платника та одержувача аліментів та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, і дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно до досягнення дитиною повноліття в розмірі 2272 грн., що становить прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 січня 2023 року.
Що стосується доводів відповідача в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не звернув уваги, що він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, який перевищує встановлений законом мінімум, то такі колегія суддів відхиляє.
Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідач має задовільний стан здоров`я, є працездатною особою молодого віку, офіційно працевлаштований, не надав доказів наявності у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина тощо, що могло би бути враховано судом при визначенні розміру аліментів.
Твердження апелянта про те, що враховуючи зміст довідок про його заробітну плату за двома місцями роботи (основний місцем роботи у ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» та сумісництвом у ТОВ «ІТМ Маркет»), його середньомісячний дохід після сплати податків становить 1382,68 грн., також не впливають на правильність рішення суду, адже згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5) заробіток ОСОБА_1 за 2022 рік для нарахування пенсії дорівнював 59385,37 грн. (а.с. 47), що в середньому на місяць складає майже 5000 грн. Отже у відповідача є можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Крім того, частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Також колегія суддів враховує, що суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 , яка просила стягувати аліменти у розмірі 4000 грн., врахувавши усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог. Доводи, викладені в апеляційній скарзі правильних висновків суду не спростовують. Тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду від 05 травня 2023 року - без змін.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У відповідності до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Рогатинського районного суду від 05 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:                                                                 О.О. Томин
Судді:                                                                 І.В. Бойчук
                                                                               Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складено 02 серпня 2023 року.