ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року
м. Київ
справа № 594/234/22
провадження № 51- 1502 км 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                         ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання  ОСОБА_4 ,
прокурора                               ОСОБА_5 ,  
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021211120000209, за обвинуваченням 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 135 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Даним вироком також засуджено ОСОБА_8 судові рішення щодо якого не оскаржуються.
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 21 грудня 2021 року в період часу з 16 до 18 год, разом з ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщені житлового будинку АДРЕСА_2 , вживали алкогольні напої, в результаті чого у них стався конфлікт, під час якого ОСОБА_8 завдав численних ударів потерпілому ОСОБА_9 , в результаті чого останній впав на підлогу та знаходився в безпорадному стані, викликаному завданими тілесними ушкодженнями та станом алкогольного сп`яніння. В подальшому ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , розуміючи що потерпілий знаходиться в безпорадному стані, усвідомлюючи, що температура повітря ззовні становить нижче нуля градусів по Цельсію, винесли його з приміщення будинку на подвір`я, де залишили при несприятливих погодних умовах, пов`язаних з низькою температурою навколишнього середовища, тобто поставили ОСОБА_9 у небезпечний для життя стан, не надавши йому будь-яку допомогу, яка була б спрямована на врятування життя та повернулись до приміщення будинку. В результаті цих дій настала смерть потерпілого ОСОБА_9 від переохолодження тіла, згідно висновку експерта № 145 від 28 січня 2022 року.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить змінити ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 лише в частині призначеного покарання та звільнити останнього на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Вважає, що судом апеляційної інстанції, не враховано належним чином всіх даних про особу засудженого, обставин, які пом`якшують покарання та призначено засудженому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого 
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор під час касаційного розгляду вважав за необхідне касаційну скаргу захисника залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без зміни.  
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діянь за ч. 3 ст. 135 КК України в касаційній скарзі не оспорюються. 
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як убачається зі змісту вироку місцевого суду, при призначенні ОСОБА_7 покарання було враховано ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, дані про особу винного, наявність обставини, які як пом`якшують покарання так і його обтяжують і, з урахуванням всього наведеного, прийнято рішення про призначення покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті, за який його засуджено.
Апеляційний суд, переглядаючи справу за апеляційною скаргою захисника, який  подав апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції лише в частині призначеного покарання, констатував, що призначаючи засудженому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції правильно визначив останньому захід примусу саме у виді позбавлення волі на строк 3 роки, тобто в мінімальних межах санкції статті, за який його засуджено.
З наведеними висновками суду апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів, в зв`язку з чим, твердження в касаційній скарзі захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі засудженого, з огляду на наявні в кримінальному провадженні дані про особу останнього, які до того ж були враховані судом при обранні виду та мінімального розміру, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, заходу примусу, є непереконливими. 
У зв`язку з вищезазначеним, зважаючи ж на враховані судом обставини, насамперед, з огляду на конкретні обставини вчинення злочину, його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість і незворотність наслідків у виді смерті потерпілого, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом і розміром відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.
Таким чином, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для зміни судових рішень, як про це ставить питання сторона захисту в своїй касаційній скарзі, колегією суддів не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                        ОСОБА_3