ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 596/831/23	Головуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О. 	
Провадження № 33/817/365/23 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КупАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвоката Чернецького В.І. 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, водій ОСОБА_1 14.05.2023 року о 12 годин 26 хвилин в с. Сидорів керував транспортним засобом мотоблок «Зубр» з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудну бодікамеру №200803, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
       В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції необґрунтованою та незаконною.
       В обґрунтування своїх доводів зазначає, що мотоблок “Зубр” не являється транспортним засобом, оскільки відповідно до ДСТУ 2984-95 “Засоби транспортні дорожні. Терміни та визначення”, затверджених Наказом Держстандарту України № 31 від 25.01.95 р., “мотоблоків” взагалі немає в переліку, що відносяться до транспортних засобів, призначених для використання на автомобільних дорогах державного значення та не підлягають державній реєстрації.
       На переконання апелянта, про те, що мотоблок не відноситься до транспортних засобів, свідчить і та обставина, що для його експлуатації не є необхідним отримання посвідчення водія, він не підлягає державній реєстрації з видачею Свідоцтва, технічного талону, номерних знаків і обов`язкового страхування.
       Вважає, що він керував мотоблоком “Зубр” по обочині дороги, не був учасником дорожнього руху, оскільки по своїй конструкції мотоблок не обладнаний стоп-сигналами, сигналами поворотів, дзеркалами заднього виду, номерними знаками, що є необхідними елементами транспортного засобу.
       Стверджує, що перебував на місці оператора мотоблоку, а не водійському сидінні, як це вбачав суд.
       На переконання апелянта, експлуатації мотоблоку не є керуванням транспортним засобом, що є необхідною складовою дій, передбачених статтею 130 КУпАП.
       Звертає увагу суду, що суд першої інстанції вдався до редагування фабули адміністративного правопорушення, зазначивши, що на момент вчинення правопорушення ОСОБА_1 керував саме “транспортним засобом” — мотоблок “Зубр”, що не відповідає фабулі протоколу щодо нього.
Просить скасувати постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2023 року відносно нього і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
       Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Чернецького В.І., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 14.06.2023 року та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №093381 від 14 травня 2023 року, водій ОСОБА_1 14.05.2023 року о 12 годин 26 хвилин в с.Сидорів керував транспортним засобом мотоблок «Зубр» з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудну бодікамеру №200803.
       В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
       Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.
       Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою та відеореєстратором із службового автомобіля працівника патрульної поліції встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом мотоблоком “Зубр”.
       Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу поліцейським повідомлено водієві ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці, від чого ОСОБА_1 відмовився і йому було запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 також відмовився.
       При цьому, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння жодним чином не була пов`язана з типом транспортного засобу, про що він вказує уже в апеляційний скарзі.
       Перевіряючи твердження ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що мотоблок “Зубр”, яким він керував, є транспортним засобом, суддя апеляційного суду вважає їх не переконливими та погоджується із висновками суду першої інстанції.
       Так, згідно пункту 1.10 Правил дорожнього руху України транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
       Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.
       Мотоблок засіб, який приводиться в рух мускульною силою та двигуном для обробки землі, на ньому немає обладнання для перевезення людей і (або) вантажу, кермового колеса та місця для водія.
       Натомість, у даній конкретній справі, ОСОБА_1 використовував мотоблок у якості транспортного засобу для пересування, оскільки з відеозапису вбачається, що до мотоблока був причеплений кузов, в якому знаходилась інша людина, а також безпосередньо ОСОБА_1 , який ним керував, знаходився на обладнаному водійському сидінні.
       Враховуючи вищенаведене, місцевий суд належним чином обґрунтував свої висновки в цій частині, вірно зіслався на роз`яснення Верховного Суду щодо визначення терміну механічного транспортного засобу, що в свою чергу спростовує доводи сторони захисту.
       Доводи апеляційної скарги, що суд у своєму рішенні вдався до редагування фабули правопорушення, яка відрізняється від тої, яка викладена в протоколі, так як в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував мотоблоком “Зубр”, а в постанові суду вказано - транспортним засобом мотоблок “Зубр”, апеляційний суд вважає безпідставними. 
       Апеляційний суд звертає увагу, що зміст постанови Постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2023 року відносно ОСОБА_1 повністю узгоджується з проколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 093381 від 14.05.2023 року, в якому зафіксовано, що “ ОСОБА_1 14.05.2023 року о 12 год. 26 хв. в с. Сидорів керував Т/З мотоблок «Зубр»”.
       Твердження апелянта про те, що він не був учасником дорожнього руху є непереконливі, оскільки Правила дорожнього руху України визначають учасника дорожнього руху як особу, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин.
       Як стверджується матеріалами відеофіксації, ОСОБА_1 керував мотоблоком, рухаючись по узбіччю дороги та перевозячи у кузові пасажира., що дає підстави ідентифікувати його як учасника дорожнього руху. 
        Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи клопотання про закриття провадження у справі, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.
       Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.
       Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Гусятинського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2023 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

        Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя