ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 серпня 2023 року           справа №200/917/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року (повне судове рішеня складено 27 квітня 2023 року) у справі № 200/917/23 (суддя в І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                          УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУ ПФУ в Донецькій області) про:
визнання протиправним та скасування рішення від 07.02.2023 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі – Закон № 2262-ХІІ);
зобов`язання призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, з 12 жовтня 2021 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що проходила військову службу в органах внутрішніх справ України у період з 15 серпня 1999 року по 11 жовтня 2021 року, та наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 08.10.2021 № 553 о/с її було звільнено зі служби в поліції за власним бажанням з 11 жовтня 2021 року. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні склала: 22 роки 01 місяців 27 днів, у пільговому обчисленні - 26 років 02 місяців 11 днів. Зазначила, що 06 січня 2022 року направила на адресу Головного управління Національної поліції в Донецькій області заяву про підготовку та спрямування до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області всіх необхідних документів для призначення пенсії за вислугою років, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ. Листом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 28.01.2022 року № Ш-20/12/02-2022 у задоволенні вимог було відмовлено. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.08.2022 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2022 у адміністративній справі № 200/2668/22, Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області 25.01.2023 за вих. № 6/34/01-2023 до ГУ ПФУ в Донецькій області спрямоване подання від 25.01.2023 про призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ. Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 07.02.2023 мені відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ у зв`язку з відсутністю: необхідної календарної вислуги років, передбаченої пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ; недосягненням на день звільнення заявником 45-річного віку, передбаченого пунктом «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ. Рішення відповідача від 07.02.2023 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ вважала протиправним, просила задовольнити позов.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 07.02.2023 № 3000704326 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.
Зобов`язано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, з 12 жовтня 2021 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги наголошено на тому, що органи Пенсійного фонду України призначають пенсію відповідно до тих нормативно-правових актів, які є чинними на час реалізації права на пенсію, а саме набуття необхідного стажу та звільнення зі служби. Статтею 12 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається за наявності відповідних умов, а саме відповідної календарної вислуги років. Приписи п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ поширюють свою дію лише на осіб, які мають необхідну календарну вислугу років, яку заборонено обраховувати у будь-якому пільговому обчисленні. 
В наданому пакеті документів для призначення пенсії за вислугу років, а саме в поданні про призначення пенсії від 25.01.2023 6/34/01-2023 загальна вислуга років станом на 11.10.2021 складає 26 років 02 місяці 11 днів та в грошовому атестаті від 12.01.2023 10 у календарному обчисленні становить 22 роки 01 місяць 26 днів. На день звільнення (11.10.2021) з військової служби гр. ОСОБА_1 досягла 39-річного віку. За результатами розгляду заяви гр. ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років від 07.02.2023 № 1482/03-16 у зв`язку з відсутністю: необхідної календарної вислуги років, передбаченої пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ; недосягненням на день звільнення заявником 45-річного віку, передбаченого пунктом «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ. 

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_2 ), учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 від 28 грудня 2018 року) та особою, що претендує на призначення пенсії за вислугу років.
ГУ ПФУ в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010) є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.
Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також    про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).
Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 08 жовтня 2021 року № 553 о/с звільнено зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 - старшого слідчого відділення поліції 2 Покровського районного управління поліції з 11 жовтня 2021 року за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням). Вислуга років на 11 жовтня 2021 року складає у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги - 22 роки 01 місяць 27 днів, у пільговому обчисленні - 26 років 02 місяці 11 днів. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року у справі № 200/2668/22 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та спрямуванні до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області всіх необхідних документів для призначення пенсії за вислугою років, відповідно пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області підготувати та спрямувати до ГУ ПФУ в Донецькій області всі необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, відповідно пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ. 
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 200/2668/22 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року у справі № 200/2668/22 залишено без задоволення, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року у справі № 200/2668/22 залишено без змін.
Отже, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року набрало законної сили 05 грудня 2022 року.
07 лютого 2023 року ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято рішення № 3000704326 про відмову в призначенні пенсії.
Рішенням обґрунтоване наступним. 
ОСОБА_1 надано заяву про призначення пенсії за вислугу років, яка надійшла від Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 01.02.2023 вх. 303/5. За результатами розгляду наданих документів встановлено наступне. Відповідно до п. «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ для призначення пенсії за вислугу років особам, які звільнились зі служби в період з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення необхідно мати вислугу 25 календарних років і більше. Згідно п. «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ також мають право на пенсію за вислугу років військовослужбовці при досягненні ними на день звільнення 45-річного віку, за наявності при цьому страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12,6 календарних років становить військова служба. В наданому пакеті документів для призначення пенсії за вислугу років, а саме в поданні про призначення пенсії від 25.01.2023 № 6/34/01-2023 загальна вислуга років станом на 11.10.2021 складає 26 років 02 місяці 11 днів та в грошовому атестаті від 12.01.2023 10 у календарному обчисленні становить 22 роки 01 місяць 26 днів. На день звільнення (11.10.2021) з військової служби гр. ОСОБА_1 досягла 39-річного віку. Вирішено відмовити ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю: - необхідної календарної вислуги років, передбаченої пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ; - недосягненням на день звільнення заявником 45-річного віку, передбаченого пунктом «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.
Отже, предметом спору у цій справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Відповідно до положень статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом № 2262-ХІІ.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон № 2262-ХІІ.
Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, у період з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Відповідно до пункту «б» статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Частиною першою статті 17 Закону № 2262-XII визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.
Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-XII при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Статтею 17-1 Закону № 2262-XII визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ, Кабінет Міністрів України прийняв Постанову «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393 (далі - Постанова № 393, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 1 Постанови № 393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду.
Разом з тим, проведений правовий аналіз положень Закону № 2262-ХІІ дає підстави для висновку про те, що законодавець розмежовує такі поняття як "вислуга років" та "календарна вислуга років". В то й же час для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено. Закон № 2262-ХІІ не вказує, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах.
Слід звернути увагу, що Верховний Суд у постановах від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17 та від 20.01.2021 у справі № 620/509/19 викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.
Водночас, Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17, і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону 2262-ХІІ у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон 2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Ця позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.
Крім того, аналогічна правова позиція, щодо застосування вказаних норм законодавства у спірних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 120/3521/20-а та від 27.07.2022 у справі № 766/4549/17.
Окрім цього, у вищезазначеній постанові судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформувала наступні правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393».
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).
Пунктом 1 Порядку № 3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення (абзац перший пункту 6 Порядку № 3-1).
Згідно з абзацом другим пункту 6 Порядку № 3-1 у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.
Пунктом 12 Порядку  3-1 регламентовано, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.
Системний аналіз викладених положень Порядку  3-1 дає змогу дійти висновку, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 537/1980/16-а та у постанові Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 554/2032/17.
Як вже зазначалось вище, пунктом "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж","з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Зі змісту рішення суду від 25 серпня 2022 року по справі № 200/2668/22, яке набрало законної сили 05 грудня 2022 року, встановлено, що підставою для відмови у підготовці та направленні документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років Головним управління Національної поліції в Донецькій області слугувала недостатність у позивача на дату виключення зі списків частини календарної вислуги років.
У зазначеному рішенні суд дійшов висновку, що пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-XII.
Крім того, у зазначеному рішенні суд дійшов висновку, що позивач набула право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-XII.
Судами встановлено, що вислуга років позивача, з урахуванням вислуги років на пільгових умовах, становить більше 25 календарних роки, а отже позивач набула право на призначення пенсії відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII.
Враховуючи зазначене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що рішення відповідача від 07.02.2023 № 3000704326 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років є протиправним.

Стосовно дати призначення пенсії.
Відповідно до положень пункту «б» частини першої статті 50 Закону № 2262-XII пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.
Відповідно до частини третьої статті 50 Закону № 2262-XII пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
Судами встановлено, що Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 08 жовтня 2021 року № 553 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за власним бажанням з 11 жовтня 2021 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року у справі № 200/2668/22 встановлено, що 06 січня 2022 року позивачем до Головного управління Національної поліції в Донецькій області надано заяву про підготовку та спрямування до ГУ ПФУ в Донецькій області всіх необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, судами встановлено, що позивач своєчасно звернулась із заявою про призначення пенсії, а саме 06 січня 2022 року.
Враховуючи зазначене, колегія суддів пгоджується з судом першої інстангції, що позивач має право на призначення пенсії за пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ з наступного дня після звільнення його зі служби, але не раніше того дня, по який їй сплачено грошове забезпечення, тобто з 12 жовтня 2021 року.

Щодо посилань відповідача на дискреційні повноваження з питань призначення пенсії.
Так, зі змісту Рекомендації Комітету Мiнiстрiв Ради Європи R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Мiнiстрiв 11.03.1980 на 316-й нараді, вбачається, що під дискреційними повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рiшення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке вiн вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дiю чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вiльний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, позаяк завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним або адміністративним розсудом) в оцiнюванні та діях, у виборі одного з варіантів рiшень та правових наслідків.
Оскільки відповідачем було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за вислугу років виключно через відсутність необхідної календарної вислуги років, водночас, судом встановлено, що позивач на момент звільнення зі служби та звернення із заявою про призначення пенсії мала необхідну кількість календарної вислуги років, розрахованої у пільговому обчисленні, у зв`язку із чим набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ст.12 Закону № 2262-ХІІ, місцевий суд дійшов правильного висновку, що у цьому випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у такому випадку є саме призначення пенсії позивачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відтак, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Доводи апеляційної скарги відповідача щодо необхідності подання уточнюючих довідок не відповідають законодавству та не спростовують висновки суду першої інстанції, а інших доводів апеляційна скарга не містить.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

                                                        ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі № 200/917/23 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 29 серпня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  А. А. Блохін 
                                                                                                                                                                                                                                                А. В. Гайдар