Справа №   158/1842/22  Провадження №33/802/448/23 	Головуючий у 1 інстанції:Польова М.М. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року                                                                 місто Луцьк

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю  ОСОБА_1 , його захисника Мисковця І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  – адвоката Мисковця Ігора Анатолійовича на постанову судді Ківерцівського районного судуВолинської області від 13 червня 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 23 серпня 2022 року о 19 год. 36 хв. на автодорозі Р-14 між населеними пунктами с.Тростянець та с.Гайове керував автомобілем марки "Рено Модус", державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із таким судовим рішенням захисник ОСОБА_1 – адвокат Мисковець І.А. подав апеляційну скаргу в якій вищевказану постанову судді вважає необґрунтованою та незаконною. Зазначає про те, що складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали є неналежними і недопустимими доказами, так як їх збирання було проведено з порушенням норм законодавства. Суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 вказував про вживання алкогольних напоїв вже після того, як його автомобіль злетів з дороги, а за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння він не перебував, що є зафіксованим на відеозаписі з боді-камери працівника поліції.
Зазначає також про те, що справа судом першої інстанції направлялась на доопрацювання до органу поліції, оскільки до протоколу не було додано зазначених у ньому письмових пояснень особи, яка притягується до відповідальності, однак після повернення з доопрацювання їх додано не було. Натомість до протоколу додано рапорт працівника поліції в якому зазначено, що пояснень не було додано з тієї причини, що спочатку ОСОБА_1 погодився надати пояснення, однак згодом відмовився від цього, а виправлення у протоколі заборонені. 
Крім того, вважає, що поліцією були штучно створені докази, оскільки із наявного в матеріалах відеозапису чітко вбачається, що письмові пояснення свідка ОСОБА_2 завершуються словами: «після чого викликав працівників поліції», однак доданий до матеріалів після доопрацювання такий доказ як письмові пояснення цього ж свідка завершуються словами: «З водія було чутно запах алкоголю з порожнини рота». При цьому, почерк особи, нахил написання букв та стилістика письма тексту пояснень відрізняється один від одного. Це свідчить про навмисну підробку документів та штучне створення доказів працівниками поліції щодо винуватості ОСОБА_1 . Проте, допит свідка ОСОБА_2 судом було проведено без участі особи, яка притягується до відповідальності та його захисника, чим позбавлено останніх можливості задавати цьому свідку запитання та фактично порушено основоположний принцип гарантованого особі права на справедливий суд, а саме принцип змагальності сторін. Вважає, що суд фактично взяв на себе роль сторони обвинувачення та здобував докази винуватості особи, що прямо заборонено законом. Надані цим свідком в судовому засіданні пояснення не відповідають дійсності, оскільки в його письмових поясненнях взагалі інше. З огляду на те, що для виклику цього свідка потрібен час, то він як захисник просив суд відкласти судове засідання на іншу дату, проте таке клопотання задоволено не було, а справу розглянуто у відсутності сторони захисту та постановлено судове рішення. Тому вважає, що суд порушив гарантоване особі право на справедливий суд.
Також зазначає про те, що працівником поліції було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки направлення на проведення огляду в медичну установу не складалось, що є порушенням законодавства, яке передбачає порядок проведення огляду. Натомість в матеріалах справи наявний висновок щодо результатів медичного огляду №18 від 23.08.2022, законність якого не обґрунтовано жодним нормативно-правовим актом та результати якого є суперечливим, оскільки у ньому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а вже відразу ж за цим, що від проходження алкотесту відмовився.
Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано конкретне місце вчинення правопорушення, що свідчить про порушення процедури оформлення матеріалів правопорушення, а тому такий протокол з цих підстав не може бути належним та допустимим доказом у справі.
Також працівниками поліції порушено право ОСОБА_1 на захист, так як він вказував на присутність адвоката на місці події, у чому йому було відмолено. 
Посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі, - закриттю.
Крім того, апелянт в апеляційній скарзі вказує про те, що строк апеляційного оскарження постанови судді від 13.06.2023 не пропущений з тих причин, що він копію судового рішення отримав лише 20.06.2023.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_3 та його захисника Мисковця І.А., які скаргу підтримали з підстав викладених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Апеляційний суд вважає, що слід врахувати доводи апелянта та поновити строк апеляційного оскарження судового рішення.
За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, окрім іншого полягає у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами.         Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №058123 від 23.08.2022, за змістом якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, з яким він ознайомлений;
- висновком КЗ «Ківерцівське РТМО» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.08.2023, який фактично підтверджує той факт, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння; 
- рапортом працівника поліції від 23.08.2023, з якого вбачається, що заявник ОСОБА_2 повідомив поліцію на лінію 102 про виникнення ДТП. По прибуттю працівників поліції на місце події було встановлено, що водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Рено Модус», номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки та з`їхав у кювет внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. На водія ОСОБА_1 складено протоколи за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №058124 від 23.08.2023, складеним щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, тобто за обставин, які мали місце 23.08.2023;
- схемою місця ДТП від 23.08.2023;
- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 23.08.2023, який виклав обставини спричинення ДТП за участі водія ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння. 
Такі письмові пояснення це свідок підтвердив в суді першої інстанції під час розгляду справи. Так свідок повідомив обставини виникнення ДТП, а також те, що водій автомобіля мав ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожними рота, порушення мови та нечітка хода). Свідок також підтвердив суду достовірність наданих ним працівникам поліції на місці події письмових пояснень.
Суд апеляційної інстанції пояснення свідка ОСОБА_2 , які надані безпосередньо в суді першої інстанції такими, що відповідно до ст.251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі й такими, що узгоджуються з іншими доказами у справі, що в свою чергу спростовує пояснення ОСОБА_1 про вживання алкогольних напоїв вже після ДТП.
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться відеозаписами з боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано осіб, які були на місці ДТП - працівники поліції, ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 , і в останнього відбирались письмові пояснення, які він особисто підписував. Цей свідок також повідомляв працівникам поліції, що особа, яка вчинила ДТП має ознаки алкогольного сп`яніння. Зафіксованим також є проходження ОСОБА_1 огляду в медичній установі, де він відмовляється від проходження огляду, однак при цьому вказує, що вживав алкогольні напої, але після ДТП.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме – у відмові особи, яка керує транспортним засобом відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
При цьому, апеляційний суд вважає цілком безпідставними доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 алкогольні напої вживав вже після ДТП, оскільки вони повністю спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_2 , який був безпосереднім очевидцем ДТП, де перебував відразу ж після цієї пригоди та бачив ОСОБА_1 .
Водночас, твердження апелянта про те, що пояснення свідка ОСОБА_2 є неналежним і недопустимим доказом у справі через те, що мають ознаки підробки, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки цей свідок їх підтвердив безпосередньо в судовому засіданні при допиті судом першої інстанції.
Вищенаведене повністю спростовує апеляційні доводи про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Також апеляційний суд не вбачає порушень права на справедливий суд – принципу змагальності з посиланням сторони захисту на те, що ОСОБА_1 та його захисник були позбавлені права ставити питання свідку ОСОБА_2 , оскільки як особа, яка притягується до відповідальності та і його захисник були обізнані про дату судового засідання, а тому могли прибути до суду. При цьому, той факт, що захисник 13.06.2023 - у день слухання справи, подав письмове клопотання про виклик іншого свідка у зв`язку з чим просив відкласти розгляд справи, жодним чином не заважало йому прибути до суду для участі в розгляді справи коли проводився допит свідка ОСОБА_2 . Також суд враховує ту обставину, що розгляд справи з часу надходження її до суду (18.10.2022) неодноразово відкладався за клопотаннями сторони захисту з різних підстав, що розцінюється як затягування розгляду справи.
Цілком безпідставними є апеляційні доводи з приводу не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення конкретного місця вчинення правопорушення, оскільки, як правильно зазначив з цього приводу суд першої інстанції, відповідно до протоколу – місцем вчинення є автодорога Р-14 між населеними пунктами с.Тростянець та с.Гайове.
Не спростовую жодним чином винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення – ч.1 ст.130 КУпАП відсутність направлення на проведення огляду в медичній установі.
Окрім того, не заслуговують на увагу суду апеляційні доводи про порушення права на захист ОСОБА_1 з посиланням на те, що він на місці події вказував на присутність адвоката, оскільки як вбачається з відеозапису, йому були роз`яснені його права, передбачені законодавством (відповів – зрозумілі), а про присутність адвоката він вказував вже після складення адміністративних матеріалів. 
Також не є такими, що беруться до уваги твердження сторони захисту про суперечливість висновку медичного огляду, оскільки в ньому хоча і зазначено про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , який, як вбачається з відеозапису лікарем був зроблений з візуальних ознак, однак він відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку про що й зафіксовано у ньому. Такий висновок є цілком належним і допустимим доказом у справі в розумінні ст.251 КУпАП.
Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.
       Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить сторона захисту, апеляційний суд не вбачає.
А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Мисковцю Ігорю Анатолійовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 червня 2023 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  – адвоката Мисковця Ігора Анатолійовича залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 червня 2023 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                                В.А. Подолюк