ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023 року          м.Дніпро         Справа №  910/1245/17
Центральний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді:  Мороза В.Ф. - доповідач,
суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.
секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Компанії "Толексіс Трейдінг Лімітед" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 (суддя Левкут В.В.)

у справі № 910/1245/17
за позовом Заступника Генерального прокурора України Керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, м. Київ в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах Фонду державного майна України, м.Київ 
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький титано-магнієвий комбінат, м. Запоріжжя,   
відповідача-2: Компанії Толексіс Трейдінг Лімітед, Лімассол, Кіпр
про розірвання договору та повернення майна

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 у даній справі заяву Заступника Генерального прокурора України Керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (на даний час Офіс Генерального прокурора) про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу 05.01.2022 у справі № 910/1245/17 про стягнення з Компанії Толексіс Трейдінг Лімітед в дохід Державного бюджету України 238400,00 грн. судового збору задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Запорізької області наказу від 05.01.2022 у справі № 910/1245/17 про стягнення з Компанії Толексіс Трейдінг Лімітед в дохід Державного бюджету України 238400,00 грн. судового збору. Поновлено строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 05.01.2022 у справі № 910/1245/17 щодо стягнення з Компанії Толексіс Трейдінг Лімітед в дохід Державного бюджету України 238400,00 грн. судового збору. Новим строком для пред`явлення наказу до виконання вважати кінцеву дату 07.03.2023. 
Компанія "Толексіс Трейдінг Лімітед", не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції звернулася до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволені заяви.
В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.
Наголошує, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 22.11.2022 у справі № 910/1245/17 про призначення до розгляду заяви заступника Генерального прокурора України Керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури про поновлення процесуального строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі, у встановлений ст. 120 ГПК України строк не була направлена та вручена Компанії «Толексіс Трейдінг Лімітед» внаслідок чого, учасник справи був позбавлений можливості прийняти участь в судовому засіданні та позбавлений законної можливості надати свої заперечення щодо вказаної заяви.
За твердженням скаржника, судом першої інстанції залишено поза увагою обставини того, що заявник не є стягувачем за виконавчим документом, а тому були відсутні підстави для поновлення строку для пред`явлення до виконання наказу від 05.01.2022 про примусове виконання рішення від 04.08.2022 у справі щодо стягнення з відповідача в дохід Державного бюджету України 238  400,00 грн судового збору.
Також звертає увагу, що строк пред`явлення до виконання наказу було пропущено не з поважних причин, а виключно через неналежне здійснення своїх обов`язків суб`єктами, які повинні були забезпечити своєчасне пред`явлення до виконання виконавчого документу.
Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.02.2023 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Мороз В.Ф., Парусніков Ю.Б..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.02.2023 відкладено  вирішення питання щодо прийняття апеляційним господарським судом певного процесуального рішення з розгляду даної апеляційної скарги після надходження матеріалів    справи з суду першої інстанції.    
07.03.2023 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.03.2023 поновлено Компанії "Толексіс Трейдінг Лімітед" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 у справі № 910/1245/17; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії "Толексіс Трейдінг Лімітед" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 у справі № 910/1245/17; призначено справу до розгляду на 11.04.2023 на 17 годин 00 хвилин. 
11.04.2023 у судовому засіданні оголошено перерву до 30.05.2023 на 13 годин 55 хвилин. 
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із звільненням з посади судді Кузнецова В.О. для розгляду справи №910/1245/17 визначено колегію у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Вечірко І.О., Верхогляд Т.А. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2023 зазначеним складом суду прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Компанії "Толексіс Трейдінг Лімітед" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 у справі №910/1245/17; розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання з викликом сторін на 20.07.2023 о 10 год. 30 хв.; ухвалено судові засідання у справі №910/1245/17 провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника ТОВ "ЗТМК", Компанії "Толексіс Трейдінг Лімітед" з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із звільненням з посади судді Вечірко І.О. та відпусткою судді Верхогляд Т.А. - членів колегії суддів, визначених протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 травня 2023 року, для розгляду справи №910/1245/17 визначено колегію у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Чус О.В., Дармін М.О.
В судовому засіданні 20.07.2023 приймав участь представник відповідача-2 (апелянта) в режимі відеоконференції (поза межами приміщення суду). Представник ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат"  не вийшов на зв`язок у судове засідання призначене на 20.07.2023 на 10:30 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засіданні №415а) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку «EasyCon» (https://vkz.court.gov.ua/), про що складено Акт» Щодо відсутності можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції». Інші учасники справи, у судове засідання не з`явилися, уповноважених представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").
«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.
Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.
Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).
Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України»  (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).
Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. 
Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. 
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За приписами ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, з урахуванням того, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах,  а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами, без участі прокурора, представників позивача та відповідача-1.
Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.
Представник відповідача-2 (апелянта) в судовому засіданні 20.07.2023 просив суд задовольнити апеляційну скаргу: скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви прокурора.
Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника відповідача-2, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.08.2021 у справі №910/1245/17 позов Заступника Генерального прокурора України – Керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури задоволено. Розірвано договір про заснування товариства з обмеженою відповідальністю “Запорізький титано-магнієвий комбінат” № 85 від 22.02.2013, укладений Фондом державного майна України та Компанією “Толексіс Трейдінг Лімітед” в повному обсязі. Зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю “Запорізький титано-магнієвий комбінат” повернути до сфери управління Фонду державного майна України майно, визначене в “Акті приймання-передачі майнового комплексу Державного підприємства “Запорізький титано-магнієвий комбінат” до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю “Запорізький титано-магнієвий комбінат” від 31.12.2013 з додатками №№ 1 – 5 і передавальному акті від 30.09.2015 №284 з додатком №1 (передавальний баланс). Стягнуто з Компанії “Толексіс Трейдінг Лімітед” 3200,00 грн. судового збору на користь Генеральної прокуратури України (на даний час - Офіс Генерального прокурора) та 238400,00 грн. судового збору в дохід Державного бюджету України.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі №910/1245/17 рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
На виконання рішення 05.01.2022 видано відповідні накази.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.05.2022 постанова ЦАГС від 30.11.2021 та рішення ГСЗО від 04.08.2021 у справі № 910/1245/17 залишені без змін. 
До Господарського суду Запорізької області 18.11.2022 від Заступника Генерального прокурора України – Керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури надійшла заява, в якій заявник просить: поновити строк пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 05.01.2022 про примусове виконання рішення від 04.08.2022 у справі № 910/1245/17 щодо стягнення з Компанії “Толексіс Трейдінг Лімітед” в дохід Державного бюджету України 238400,00 грн. судового збору. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що виконання рішення суду не здійснене, кошти в Державний бюджет України не надійшли, причини пропуску строку наказу суд визнав поважними, заява Заступника Генерального прокурора України – Керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (на даний час Офіс Генерального прокурора) про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 05.01.2022 у справі № 910/1245/17 про стягнення з Компанії “Толексіс Трейдінг Лімітед” в дохід Державного бюджету України 238400,00 грн. судового збору підлягає задоволенню. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
За приписами ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до частини першої статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Так, рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2021 у справі №910/1245/17, яким, серед іншого, стягнуто з Компанії “Толексіс Трейдінг Лімітед” 238 400,00 грн. судового збору в дохід Державного бюджету України, набрало законної сили 30.11.2021, отже, враховуючи ст. 12 Закону України “Про виконавче провадження”, наказ від 05.01.2022 у справі № 910/1245/17 може бути пред`явлено до виконання до 30.02.2022.
Разом з тим, судом першої інстанції наказ видано 05.01.2022 після повернення справи з суду апеляційної інстанції.
Судом встановлено, що Компанія “Толексіс Трейдінг Лімітед” є нерезидентом, достовірна інформація щодо наявності на території України офіційно зареєстрованих представництв у суду відсутня. Місцезнаходженням відповідача є Республіка Кіпр.
Державною судовою адміністрацією України, яка є стягувачем за зазначеним наказом, листом від 03.02.2022 № 10-1557/22 повернуто до господарського суду наказ для вжиття заходів щодо стягнення судового збору в порядку, визначеному законодавством.
Підпунктом 1.12.4 розділу ІV Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Мінюсту, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 № 1092/5/54, визначено, що суди України видають документи, необхідні для складання клопотання заінтересованої особи, відповідно до міжнародного договору України або цієї Інструкції, а також надсилають у порядку, установленому міжнародним договором України, клопотання разом з пакетом документів для розгляду іноземними судами.
Згідно п. 4.10 розділу ІV Інструкції, у разі, якщо згідно з міжнародним договором України клопотання подається заінтересованою особою до суду України, який ухвалив рішення, такий суд надсилає клопотання та додані до нього документи до Мін`юсту через міжрегіональне управління або його відповідний структурний підрозділ.
Відповідно до п. 4.4 розділу ІV Інструкції, якщо рішенням суду України передбачено стягнення з особи судового збору, клопотання про визнання і виконання рішення у відповідній частині складається судом України, який постановив рішення у першій інстанції, за формою, наведеною у додатку 5. 
Згідно Угоди між Україною та Республікою Кіпр про правову допомогу в цивільних справах клопотання і документи повинні супроводжуватись завіреним перекладом мовою запитуваної Договірної Сторони або англійською мовою.
З урахуванням викладеного, з метою належного та своєчасного зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, судом 11.04.2022 сформовано та направлено пакет документів згідно переліку додатків із супровідним листом від 05.04.2022 до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області для вжиття заходів щодо стягнення судового збору. 
25.07.2022 супровідним листом від 19.07.2022 вих. № 789-06-18/ІП-к-4/22 Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) повернуто до суду клопотання Господарського суду Запорізької області про визнання та надання дозволу на виконання на території Республіки Кіпр рішення Господарського суду Запорізької області від 05.04.2022 в частині стягнення судового збору з Компанії “Толексіс Трейдінг Лімітед” для належного оформлення документів відповідно до статті 22 Угоди між Україною та Республікою Кіпр про правову допомогу в цивільних справах 2004 року (далі – Угода). Угодою передбачено, що клопотання і документи повинні супроводжуватись завіреним перекладом мовою запитуваної Договірної сторони або англійською мовою.
Господарський суд Запорізької області ухвалою від 02.09.2022 зобов`язав Заступника Генерального прокурора України – Керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (на даний час Офіс Генерального прокурора) надати до суду супровідним листом належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на англійську мову документи згідно переліку (шість позицій). 
Листом від 20.10.2022 № 16/1/5-280вих-22 до суду 08.11.2022 від прокуратури надійшов пакет документів з перекладом на англійську мову. 
Разом з тим, враховуючи тримісячний строк для пред`явлення наказу від 05.01.2022 про стягнення судового збору в дохід Державного бюджету України, специфіку його пред`явлення до виконання, оскільки боржник є нерезидентом, з урахуванням того, що в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, строк пред`явлення наказу до виконання сплинув та у встановленому порядку не поновлювався. 
Відповідно до ч. 1 ст. 329 ГПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. 
Таким чином, процесуальний закон пов`язує можливість поновлення судом пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання із наявністю поважних причин його пропуску.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про поважність причин пропуску строку пред`явлення до виконання наказу, з огляду на вищевказані обставини щодо скороченого строку пред`явлення до виконання відповідного наказу, за яким стягнуто судовий збір в дохід Держаного бюджету України порівняно із загальним, тривалого розгляду справи та повернення матеріалів із Верховного Суду до суду першої інстанції, що значно скоротило строк для пред`явлення наказу до виконання, початок військової агресії російської федерації проти України та введення воєнного стану, що припало в межах строку пред`явлення наказу до виконання, тим самим суттєво перешкоджало здійсненню оперативного стягнення за ним, а також обставини того, що боржник є нерезидентом, що об`єктивно збільшує витрати часу, необхідні для пред`явлення наказу до виконання, в той час, як його виконання згідно приписів ст. 12 Закону України “Про виконавче провадження” встановлено в три місяці.
Наведеним спростовуються твердження апелянта про відсутність поважних причин для поновлення судом пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання.
Відтак, як правильно зазначив господарський суд, поновлений термін пред`явлення наказу до виконання становить – по 07.03.2023.
Аргументи апелянта про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою обставини того, що заявник не є стягувачем за виконавчим документом, а тому були відсутні підстави для поновлення строку для пред`явлення до виконання наказу від 05.01.2022 про примусове виконання рішення від 04.08.2022 у справі щодо стягнення з відповідача в дохід Державного бюджету України 238 400,00 грн судового збору – є безпідставними, виходячи з такого.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.08.2021 у справі №910/1245/17, зокрема, стягнуто з Компанії “Толексіс Трейдінг Лімітед” 238 400,00 грн. судового збору в дохід Державного бюджету України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Згідно ст. 167 ЦК України держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Держава може створювати юридичні особи приватного права (підприємницькі товариства тощо), брати участь в їх діяльності на загальних підставах, якщо інше не встановлено законом.
За приписами ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення. За рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.
Отже, стягувачем у даному випадку є держава в особі компетентного органу, яким виступає Державна судова адміністрація України.
Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.
Таким чином, судом правильно зазначено в наказі Господарського суду Запорізької області від 05.01.2022 в якості стягувача саме Державну судову адміністрацію України.
В той же час, з обставин справи № 910/1245/17 слідує, що інтереси держави у даній справі представляє заступник Генерального прокурора України керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яким подано позов саме в інтересах держави в особі компетентного органу.
Тобто прокурор у справі виступає не як самостійний суб`єкт звернення (позивач), а як уповноважений законом суб`єкт, покликаний здійснювати представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави.
Підстави для представництва прокурором інтересів держави у справі № 910/1245/17 досліджувалися судами усіх трьох ланок і було встановлено, що прокурором підтверджено наявність таких підстав для здійснення представництва в суді інтересів держави.
За таких умов, відсутні підстави для повторної перевірки (переоцінки) наявності підстав для представництва інтересів держави прокурором на стадії виконання судового рішення.
При цьому слід зауважити, що виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції, тобто усі ті гарантії, які передбачені в § 1 статті 6 Конвенції, повинні застосовуватися і на стадії виконання рішення. Однією з таких гарантій є встановлення розумного строку провадження, а отже, і розумного строку виконання рішення суду. 
Разом з тим, у разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.
Таким чином, подання заступником Генерального прокурора України керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури заяви про поновлення строку для пред`явлення до виконання наказу від 05.01.2022 про примусове виконання рішення від 04.08.2021 у справі щодо стягнення з відповідача в дохід Державного бюджету України 238 400,00 грн судового збору є реалізацією прокурором функцій представництва в суді законних інтересів держави.
На вказаних обставинах наголосив Господарський суд Запорізької області, зокрема, в ухвалі від 02.09.2022, якою суд зобов`язав заступника Генерального прокурора України – керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (на даний час Офіс Генерального прокурора) надати до суду супровідним листом належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на англійську мову наступних документів: 1) клопотання Господарського суду Запорізької області від 05.04.2022 про виконання рішення на 1 арк.; 2) завіреної копії рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2021 у справі №910/1245/17 на 15 арк.; 3) завіреної копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі № 910/1245/17 на 19 арк.; 4) наказу Господарського суду Запорізької області від 05.01.2022 у справі №910/1245/17 про стягнення 238400,00 грн. судового збору на 1 арк.; 5) довідки Господарського суду Запорізької області від 05.04.2022 про набрання рішенням законної сили на 1 арк.; 6)  довідки Господарського суду Запорізької області від 05.04.2022 про те, що рішення не виконувалось на території України на 1 арк., для подальшого їх направлення до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з метою належного та своєчасного зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Мотиви, якими керувався суд, зводяться до того, що позов заявлено заступником Генерального прокурора України – керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (на даний час Офіс Генерального прокурора) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах.
При розгляді даної апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що вказана ухвала сторонами не оскаржувалася та набрала законної сили.
Відтак, станом на сьогодні є чинним судове рішення, яким покладено обов`язки організації та вчинення необхідних для цього дій, пов`язаних з виконанням рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2021 у справі №910/1245/17 щодо стягнення з відповідача в дохід Державного бюджету України 238 400,00 грн судового збору, на підставі якого 05.01.2022 видано наказ, на заступника Генерального прокурора України – керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
Колегія суддів відхиляє також доводи скаржника про те, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 22.11.2022 у справі № 910/1245/17 про призначення до розгляду заяви заступника Генерального прокурора України керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури про поновлення процесуального строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі, у встановлений ст. 120 ГПК України строк не була направлена та вручена Компанії «Толексіс Трейдінг Лімітед» внаслідок чого, учасник справи був позбавлений можливості прийняти участь в судовому засіданні та позбавлений законної можливості надати свої заперечення щодо вказаної заяви.
З матеріалів справи вбачається, що в наказі Господарського суду Запорізької області від 05.01.2022 у справі № 910/1245/17 щодо стягнення з Компанії “Толексіс Трейдінг Лімітед” в дохід Державного бюджету України 238 400,00 грн. судового збору, в його резолютивній частині, боржником зазначено: Компанія “Толексіс Трейдінг Лімітед” (адреса реєстрації: Еміліу Хурмузіу Стріт, Лофітіс Бізнес Центр, 6-й поверх, офіс 3 та 4, 3035, Лімассол, Кіпр; зареєстрована за законодавством Республіки Кіпр, сертифікат реєстрації НЕ 148292 від 11.05.2004)/ Tolexis Trading Limited (Emiliou Chourmouziou Street, Lophitis Business Centre, 6th floor, office 3&4, P.C. 3035, Limassol, Cyprus); представник в Україні: Іванов П.О., адреса для листування: 02072, м. Київ, вул. Є.Чавдар, буд. 5, офіс 76 з поміткою для адвоката Іванова П.О. (представник Толексіс Трейдінг Лімітед).
Судом 07.12.2022 розглянуто заяву Компанії “Толексіс Трейдінг Лімітед” про виправлення помилок у судових наказах, виданих 05.01.2022 Господарським судом Запорізької області, про примусове виконання рішення від 04.08.2021 у справі №910/1245/17, в тому числі про стягнення з Компанії “Толексіс Трейдінг Лімітед” в дохід Державного бюджету України 238400,00 грн. судового збору, допущені при їх оформлені, зокрема, шляхом видалення помилкової інформації щодо представника Компанії “Толексіс Трейдінг Лімітед” на території України адвоката Іванова П.О та його адреси листування: 02072, м.Київ, вул. Є. Чавдар, буд. 5, офіс 76 з поміткою для адвоката Іванова П.О. (представник Толексіс Трейдінг Лімітед). 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 у справі №910/1245/17, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду, у задоволенні заяви судом було відмовлено.
Судами враховано, що на час прийняття рішення у справі 04.08.2021 представником Компанії “Толексіс Трейдінг Лімітед” в Україні був Іванов П.О., листування з відповідачем-нерезидентом України здійснювалось через представника, представник приймав участь у справі, в тому числі і при прийнятті рішення. В подальшому Компанію “Толексіс Трейдінг Лімітед” направлено на адресу Центрального апеляційного господарського суду лист від 18.11.2021 щодо направлення поштової кореспонденції по справі за адресою місцезнаходження юридичної особи Компанії, в Республіку Кіпр.
Як слідує з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.11.2022 заяву Заступника Генерального прокурора України – Керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури про поновлення строку пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 05.01.2022 про примусове виконання рішення від 04.08.2022 у справі № 910/1245/17 щодо стягнення з Компанії “Толексіс Трейдінг Лімітед” в дохід Державного бюджету України 238 400,00 грн. судового збору прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 07.12.2022.
Відповідно до ч. 2 ст. 329 ГПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. 
Керуючись положеннями ст. 10 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (щодо можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном), суд надіслав відповідачу-2 Компанії “Толексіс Трейдінг Лімітед” (адреса реєстрації: Еміліу Хурмузіу Стріт, Лофітіс Бізнес Центр, 6-й поверх, офіс 3 та 4, 3035, Лімассол, Кіпр) копію даної ухвали Господарського суду Запорізької області від 22.11.2022 у справі № 910/1245/17 поштою.
В свою чергу, Господарський суд Запорізької області не визнавав необхідною явку сторін, а їх відсутність не перешкоджала розгляду відповідного процесуального питання, зважаючи на скорочений (десятиденний) строк розгляду відповідної заяви.
Апеляційний суд також звертає увагу на положення ч. 4 ст. 120 ГПК України, за якими ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Цей термін може бути скорочений судом у випадку, коли цього вимагає терміновість вчинення відповідної процесуальної дії (огляд доказів, що швидко псуються, неможливість захисту прав особи у випадку зволікання тощо).
Тобто, зважаючи на обмежений строк розгляду заяви, допустимим є здійснення повідомлення учасника у строк, що може бути меншим ніж п`ять днів, враховуючи обставини статусу відповідача як нерезидента та його місцезнаходження за межами території України.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (див. рішення Суду у справі Плахтєєв та Плахтєєва проти України, no. 20347/03, від 12.03.2009). Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06.12.2007, Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
У рішенні ЄСПЛ від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може підлягати обмеженням, що допускаються, оскільки право на доступ за своєю природою вимагає регулювання державою. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, що саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.
Таким чином, прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури.
Європейський суд з прав людини зауважив на тому, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість та необґрунтовану тривалість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява №35787/03, п. 29, від 26.07.2007).  
Слід зазначити, що Компанія "Толексіс Трейдінг Лімітед" скористалось своїм правом на апеляційне оскарження ухвали суду від 07.12.2022, де виклало свої аргументи та заперечення щодо підстав для поновлення строку для пред`явлення до виконання наказу від 05.01.2022, вичерпну оцінку яким надано у даній постанові.
Відтак, апеляційним судом відхиляються доводи скаржника в цій частині апеляційної скарги.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 року у справі N 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав та законних інтересів людини і громадянина, юридичних осіб, державних органів, держави тощо, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист Подібний за змістом висновок наведено в абзаці п`ятом підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013).
Суд також виходить з того, що важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень протоколу («Бурдов проти Росії», заява №589498/00, пункт 34). 
Колегія суддів розділяє позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах «Hornsby v. Greece» (заява №18357/91, пункт 40), «Деркач та Палек проти України» (заяви № 34297/02 та №39574/02, пункт 18): право на суд, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін; ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок; право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні; виконання судового рішення, яке набрало законної сили підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок («Immobiliare Saffi v. Italy», заява № 22774/93, пункт 74).
Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до постановлення помилкової ухвали, апеляційним судом не виявлено, апелянтом висновків суду не спростовано.
За таких умов, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги та відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2023 у справі №904/4933/15.
У відповідності до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями  236, 269, 270, 275, 276, 282, 327-329 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Компанії "Толексіс Трейдінг Лімітед" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 у справі № 910/1245/17 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 у справі № 910/1245/17 залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Компанію "Толексіс Трейдінг Лімітед".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 28.07.2023

Головуючий суддя                                                                                В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                           О.В. Чус 

Суддя                                                                                           М.О. Дармін