Ухвала
07 липня 2023 року 
м. Київ
справа № 161/12528/21
провадження № 61-10028ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з позовом, у якому просив стягнути на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі                     1/4 частини від всіх видів її доходу і заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від
21 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів її доходу (заробітку), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня
2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2021 року залишено без задоволення.
Постановою Волинського апеляційного суду Волинської області від 28 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 , вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
Постановою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 липня 2022 року залишено без змін. Постанову Волинського апеляційного суду від 28 липня 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Волинського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2021 року залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2023 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1  на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року у цій справі відмовлено з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
30 червня 2023 року  ОСОБА_1 повторно звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Згідно з частиною першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
У силу вказаної імперативної норми процесуального закону повторне касаційне оскарження судових рішень не допускається, що відповідає принципу остаточності судового рішення.
За таких обставин, у відкритті касаційного провадження за повторно поданою  ОСОБА_1 касаційною скаргою на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року необхідно відмовити, оскільки раніше Верховним Судом вже було винесено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на одні й ті ж самі судові рішення.
Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою
 ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     Є. В. Синельников
                                                                                                                  О. М. Осіян
                                                                                                                  В. В. Шипович