ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4165/23 Справа № 431/4631/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Колядов В.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року                                                                 м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря – Попенко Ю.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро 
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області 
на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 08 лютого 2022 року 
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії померлою особою, –

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2021 року  ОСОБА_1 звернулася до Старобільського районного суду Луганської області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії померлою особою.
       Позов мотивований тим, що позивач має статус внутрішньо переміщеної особи та є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
       06.02.2021 року приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області видане свідоцтво про право на спадщину за законом, відкритої після смерті ОСОБА_2 , за якою спадкоємцем є позивач -  ОСОБА_1 .
       За життя, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду Луганської області, як одержувач пенсії. 
       04.03.2021 року позивач подала до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду Луганської області необхідний пакет документів для виплати недоотриманої пенсії у сумі 72 630,79 грн., яка увійшла до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 
       08.07.2021 року Старобільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду Луганської області на її розрахунковий рахунок зараховано лише частину вказаної грошової суми, а саме - 51 600,57 грн. Різниця в сумі, визначеної свідоцтвом про спадщину складала - 21 030,22 грн. 
       У липні 2021 року позивачем до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду Луганської області було подано заяву з проханням повідомити про причини зменшення суми виплаченої недоотриманої пенсії, надати довідку про суму пенсії, що належала ОСОБА_2 і залишилася недоотримана та припинити порушення її прав на отримання вказаних грошових сум.
       Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №1200-0202-8/30439 від 17.08.2021 року їй надано інформацію, що недоотриману пенсію, яка входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 було розраховано та виплачено з урахуванням вимог ст.46, 49 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме – не більш ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, заява на виплату пенсії зареєстровано 04.03.2021 року, тому, суму коштів розраховано за період з 03.03.2018 року по 31.01.2020 рік в загальному розмірі - 51 600,57 грн. 
       Позивач зазначала, що вказані дії відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим, просила суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на її користь грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 у сумі - 21 030,22 грн. та судові витрати у сумі — 908,00 грн.
Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 08 лютого 2022 року позовні вимоги - задоволено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 в сумі 21 030 (двадцять одна тисяча тридцять) гривень 22 копійки.
       Стягнуто з Державного бюджету України у Держказначействі Луганської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 понесені судові витрати в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. сплаченого судового збору шляхом безспірного списання вказаної суми з рахунку суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.
10 березня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подало безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду за допомогою підсистеми «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 08 лютого 2022 року у цивільній справі № 431/4631/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії померлою особою.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан.

Розпорядженням Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України “Про судоустрій та статус суддів”, змінено територіальну підсудність судових справ Луганського апеляційного суду та Троїцького районного суду Луганської області. Визначено, що справи цих судів підсудні Дніпровському апеляційному суду та Синельниківському міськрайонному суду Дніпропетровської області відповідно.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2023 року було витребувано з Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 431/4631/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії померлою особою.

Листом від 27 березня 2023 року вих. № 01-05/11/2023 Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області повідомив апеляційний суд, що матеріали вищевказаної цивільної справи до суду не надходили.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року матеріали апеляційного провадження у цивільній справі № 431/4631/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії померлою особою – направлено за встановленою підсудністю до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2023 року відновлено втрачене судове провадження у справі №431/4631/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії померлою особою у частині, що стосується:
       - позовної заяви на шести сторінках (трьох аркушах);
       - копії паспорту ОСОБА_1 на шести сторінках (трьох аркушах);
       - копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 на одній сторінці;
       - довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 05.08.2020 №1215-5000295607 на одній сторінці;
- копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ,
- копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 на одній сторінці;
       - копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серія НОМЕР_3 на одній сторінці;
       - довідки Старобільського об`єднаного УПФ України Луганської області №3687/03-01 від 16.03.2020 р. на одній сторінці;
       - копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.2021 року на одній сторінці;
       - листа ГУ ПФУ в Луганській області №1200-0202-8/30439 від 17.08.2021 р. на 2 сторінках;
       - конверта на одній сторінці;
       - довідки про нараховану пенсію за віком за період з 09.03.2017 по 02.03.2018 року на 1 аркуші ;
       - довідки про нараховану пенсію за віком за період з 03.03.2018 по 31.01.2020 року на 1 аркуші ;
       - відзиву на позовну заяву на чотирьох аркушах з додатками на 21 сторінці:
       - заяви №569 про виплату допомоги на поховання, недоотримання пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера на двох сторінка (один аркуш);
       - розписки-повідомлення на 1 сторінці;
       - довіреності ОСОБА_1 , якою уповноважила свого представника ОСОБА_3 на 2 сторінках;
       - копії паспорта ОСОБА_3 на 4 сторінках;
       - копії свідоцтва про право на спадщину за законом на 2 сторінках;
       - копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серія НОМЕР_3 на одній сторінці;
       - витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання на 1 сторінці;
       - копії паспорта ОСОБА_1 на п`яти сторінках;
       - копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 на одній сторінці;
       - довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 05.08.2020 №1215-5000295607 на одній сторінці;
       - картки реквізитів для проведення операції поповнення карткового рахунку на 1 сторінці;
       - листа про недоотриману пенсію від 16.03.20 №368703-01;
       - виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області на двох аркушах;
       - судових рішень Старобільського районного суду Луганської області по справі 431/4631/21: ухвали про відкриття провадження у справі від 20.09.2021 року; ухвали від 04.01.2022 року про закриття підготовчого провадження та призначення до судового розгляду по суті; рішення суду від 08.02.2021 року.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2023 року знято з апеляційного розгляду цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 08 лютого 2022 року по цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії померлою особою та направлено до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області для усунення недоліків. Оскільки судом першої інстанції було помилково зазначено дату ухвалення оскаржуваного судового рішення “08 лютого 2021 року”, замість правильної - “08 лютого 2022 року”.
       Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року виправлено допущену описку у судовому рішенні Старобільського районного суду Луганської області у цивільній справі № 431/4631/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії померлою особою та ухвалі Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2023 року, зазначивши правильно дату рішення ухваленого Старобільським районним судом Луганської області замість 08 лютого 2021 року – 08 лютого 2022 року. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі – Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
       Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, потрібно розглядати як право на доступ до правосуддя.
       Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
       Конституцією України закріплено основні засади судочинства (частина друга статті 129). Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист, зокрема, на забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
       Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
       Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) у рішенні від 06 грудня 2007 року у справі «Воловік проти України», заява № 15123/03, зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (рішення у справі Podbielski and PPU Polpure v. Poland від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98).
       ЄСПЛ зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких – не допустити судовий процес у безладний рух. Водночас не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі De Geouffre de la Pradelle v. France від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).
       Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного оскарження судового рішення. Можливість (право) оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанції є складовою права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина. Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду та перегляд оскаржуваного рішення в апеляційному порядку, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно статті 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

У пункті 38 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 “Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції” роз`яснено, що відновлення втраченого (і в разі коли справу знищено за закінченням строку зберігання) повністю або частково судового провадження в цивільній справі, якщо вона була закінчена ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження, проводиться у порядку встановленому ЦПК України судом, який ухвалив рішення по суті або постановив ухвалу про закриття провадження у справі, за заявою (зміст якої визначено статтею 405 ЦПК України) осіб, які брали участь у справі (їх правонаступників), або за ініціативою суду. Розгляд справи та ухвалення рішення проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 407 і 408 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Тлумачення частини першої статті 494 ЦПК України свідчить, що допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо провадження втраченого у відповідній частині. При цьому, не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачене повністю.

Відповідно до частини третьої статті 494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

       У постанові ОП КЦС ВС від 12.06.2023 у справі № 2-7985/2003 відступив від висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2020 року у справі № 435/4160/13-ц (провадження № 61-15459св19), від 14 лютого 2022 року у справі № 2-275/2010 (провадження № 61-13540св21), від 20 липня 2022 року у справі № 423/725/13 (провадження № 61-15590св21), та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року у справі № 2-1659/07 (провадження № 61-23248св19), щодо можливості закривати апеляційне провадження, якщо втрачене судове провадження відновлено не повністю, за аналогією до норми частини четвертої статті 494 ЦПК України. Оскільки закриття апеляційного провадження у зв`язку з неповним відновленням втраченого судового провадження не ґрунтується на положеннях цивільного процесуального законодавства та призводить до обмеження права заявника на доступ до правосуддя. 

У справі, що переглядається, колегія суддів враховує, що судове провадження втрачене повністю та ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2023 року судове провадження у справі відновлене тільки частково.

Проте, вивчивши матеріали відновленого провадження, колегія суддів вважає про їх достатність для розгляду вищевказаної апеляційної скарги.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони по справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме довідкою про доставку електронного листа та оголошень про виклик (а.с. 123,124-125).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 551127 р., виданого відділом ДРАЦС по Старобільському району та місту Брянка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ, про що зроблено відповідний актовий запис № 222 (а.с. 34 зворот). 
06.02.2021 р. позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області, згідно якого сума недоотриманої пенсії складає — 72 630,79 грн., яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 , що підтверджується листом Старобільського об`єднаного Управління пенсійного фонду України Луганської області №3687/03-01 від 16.03.2020 року (а.с.36). 
       За життя, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду Луганської області як одержувач пенсії. 
       04.03.2021 року позивач подала до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду Луганської області необхідний пакет документів для виплати недоотриманої пенсії у сумі — 72 630,79 грн., яка увійшла до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 . 
       На підставі листа відповідача №1200-02-8/30439 від 17.08.2021 р. розрахунок недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини, Старобільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду Луганської області здійснено з урахуванням вимог ст.46, 49 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії), тому пенсію було розраховано з 03.03.2018 року по 31.01.2020 рік у загальній сумі - 51 600,57 грн., яка була виплачена 08.07.2021 року позивачу на її розрахунковий рахунок.
       Вказана обставина не оспорювалася сторонами. 
       Згідно довідки ОР909340160162  БАНК 10012/41 розмір нарахованої, але не виплаченої ОСОБА_2  пенсії за період з березня 2017 року по березень 2018 року складає — 21 030,22 грн. (а.с.38). 

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:
- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь позивача 21 030,22 грн., суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки остання успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.02.2021 року, видане приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області, у якому зазначено, що спадщина складається з недоотриманих пенсійних коштів у розмірі — 72 630,79 грн, не оспорено та є чинним, а тому відмова Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду Луганської області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю у повному обсязі є безпідставною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій про те, що різниця між грошовими коштами, зазначеними у свідоцтві про право на спадщину у розмірі — 72 630,79 грн. та виплаченими Старобільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду Луганської області у розмірі — 51 600,57 грн., становить — 21 030,22 грн. та підлягає стягненню на користь позивача.

При цьому, колегія суддів враховує, що розмір недоотриманої пенсії підтверджено довідкою ОР909340160162 БАНК 10012/41, виданою Старобільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду Луганської області (а. с. 38).

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апеляційної скарги на положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки зазначена норма закону не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. 

Встановлено, що ОСОБА_2 померла - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 551127 р., виданим відділом ДРАЦС по Старобільському району та місту Брянка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що зроблено відповідний актовий запис № 222 (а.с. 34 зворот). 
Отже, позивач успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті, за останні три роки. 
Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Вказана правова позиція узгоджується із постановою КЦС ВС від 23.02.2022 у справі № 428/10113/20.

       Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
       Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
       Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
       Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).
       Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. 
           Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.         
Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області – залишити без задоволення.
       Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 08 лютого 2022 року  – залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко