ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 серпня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 340/837/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку 
письмового провадження
в м. Дніпрі апеляційну скаргу                     Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року (головуючий суддя – Батрак І.В.)  в адміністративній справі

за позовом                                                    ОСОБА_1 

до                                                             Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про                                                             визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – Відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі – Відповідач-2), в якому, з урахуванням уточненого позову, просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.01.2023 №110130010985, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зарахувати до його страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи на Веселоподолянському цукровому комбінаті Семенівського району Полтавської області (Семенівський КП «Комунальник») з 03.07.1983 по 28.08.1986 та в КХМ Строїтель (ТОВ «Анік ЛТД») з 03.05.1993 по 07.07.1999, у відповідності з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , архівних довідок та показань свідків.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка виявилась у неврахуванні Позивачу при обчисленні страхового стажу для призначенні пенсії за віком стажу роботи та заробітної плати за періоди роботи на Веселоподолянському цукровому комбінаті Семенівського району Полтавської області (Семенівський КП «Комунальник») з 03.07.1983 по 28.08.1986 та в КХМ Строїтель (ТОВ «Анік ЛТД») з 03.05.1993 по 07.07.1999 згідно поданих документів, в тому числі й показань свідків, є протиправною, оскільки Позивачем надано всі необхідні документи, що підтверджують його трудовий стаж в зазначених установах. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №340/837/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Відповідач-2, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі Відповідач-2, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не досліджено належним чином тих обставин, що оскільки заява про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, яким прийнято рішення про відмову від 11.01.2023 №110130010985, тому підстави для зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 відсутні. Крім того, Відповідач-2 зазначив, що рішенням від 11.01.2023 №110130010985 Позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу (страховий стаж становить 24 роки 8 днів), так як до страхового стажу не зараховано періоди роботи, на підставі показань свідків, зокрема: 1) з 03.07.1983 по 28.08.1986, оскільки свідки вказують різні дати завершення роботи заявника (22.08.1986 та 28.08.1986), а також у свідка ОСОБА_2 наявне виправлення в даті звільнення з Семенівського комбінату комунальних підприємств; 2) з 03.05.1993 по 07.07.1999, оскільки свідок ОСОБА_3 у своїх свідченнях підтверджує роботу ОСОБА_4 , а не ОСОБА_1 , а також періоди роботи свідків в КХМ «Строитель» ТОВ «Анік ЛТД» не повністю співпадають з періодами роботи заявника. Поряд із зазначеним Відповідач-2 послався і на позбавлення його з квітня 2021 року функцій з фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які на теперішній час здійснюються централізовано Пенсійним фондом України.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції – без змін як законне та обґрунтоване. Позивач також зазначив, що попередній орієнтовний розрахунок витрат, які Позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 3000 грн – витрати на професійну правничу допомогу, та докази, які підтверджують розмір зазначених витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку з досягненням 60 річного віку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.10.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28.10.2022 №110130010985 відмовлено у призначенні пенсії Позивачу за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу необхідної тривалості, так як до страхового стажу не зараховано періоди роботи зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 дата видачі 25.07.1978, оскільки титульна сторінка трудової книжки та перший і другий записи про роботу завірені печаткою іншого підприємства, чим порушено вимоги «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України « 58 від 29.07.1993 (а.с. 11).
03.01.2023 Позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши додатково отримані ним документи на підтвердження стажу трудової діяльності.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 11.01.2023 №110130010985 відмовлено у призначенні пенсії Позивачу за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Правомірність рішення Відповідача-1 від 11.01.2023 про відмову у призначенні пенсії Позивачу за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є предметом судового розгляду у даній справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що з системного аналізу норм законодавства слідує, що Позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, більш того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу Позивача за спірний період. У зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що неврахування Відповідачем-1 під час вирішення питання про призначення Позивачу пенсії відомостей про роботу за спірні періоди, носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства, Відповідачем-1 не було забезпечено розгляду наданої Позивачем заяви про призначення пенсії за віком шляхом всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів.
Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Призначення, виплата та перерахунок пенсій регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV)
Статтею 1 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим   Законом   і за який сплачено страхові внески.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст .8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Згідно із частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV).
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року № 13-1 (далі Порядок № 22-1).
Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим   постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію (п. 2.23 Порядку № 22-1).
Статтею 82 Закону №1788-XII передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.
З матеріалів справи встановлено, що Позивач досяг віку 60 років, а тому право на призначення пенсії за віком у Позивача виникло за наявності страхового стажу не менше 29 років.
Відповідач-1, відмовляючи в призначенні пенсії Позивачу, у рішенні від 11.01.2023 №110130010985 не навів доводів стосовно того, які конкретно періоди роботи Позивача останнім не зараховано до страхового стажу та з яких підстав.
У відзиві на позовну заяву Відповідач-1 також не зазначив, які саме періоди роботи Позивача останнім не зараховано до страхового стажу та підстави їх не зарахування.
Натомість Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву, вказав, що до страхового стажу Позивача не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою, виданою 25.09.1978: 
з 03.07.1983 по 28.08.1986 (оскільки свідки вказують різні дати завершення роботи заявника – 22.08.1986 та 28.08.1986, а також у свідка ОСОБА_2 наявне виправлення в даті звільнення з Семенівського комбінату комунальних підприємств); 
з 03.05.1993 по 07.07.1999, оскільки свідок ОСОБА_3 у своїх свідченнях підтверджує роботу ОСОБА_4 , а не ОСОБА_1 , а також періоди роботи свідків в КХМ «Строитель» ТОВ «Анік ЛТД» не повністю співпадають з періодами роботи заявника
Відповідно до записів трудової книжки Позивача серії НОМЕР_1 , виданої 25.09.1978 (а.с. 21), судом першої інстанції правильно встановлено наступні відомості про трудову діяльність Позивача у спірний період:
03.07.1983 – прийнятий на посаду робітника по благоустрою (наказ №36 від 03.07.1983) (запис №4);
28.08.1986 - звільнений з займаної посади за власним бажанням, ст.36 КЗпПУ (наказ №38 від 28.08.1986) (запис №5);
03.05.1993 – прийнятий каменщиком ІІІ розряду в КХМ «Строитель» (наказ №44 від 03.05.1993) (запис №8);
07.07.1999 – звільнений з займаної посади, за ст. 38 КЗпП України (наказ №2-к від 07.07.1999) (запис №9).
Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності до дати, завірені підписом та печаткою роботодавців.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи Відповідачами суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.
Суд першої інстанції правильно акцентував увагу на тому, що відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Окрім цього, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).
Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкції № 58).
Відповідно до пункту 1.1 «Загальні положення» Інструкції № 58 про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише, в разі її відсутності, відсутності в трудовій книжці відповідних записів або в разі, якщо в ній містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи для підтвердження трудового стажу, враховуються інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.
У той же час, відповідно до пункту 2 Порядку № 637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
З матеріалів справи встановлено, що врахувавши зауваження, надані пенсійним органом у рішенні від 28.10.2022 за №110130019085 (за попереднім зверненням Позивача із заявою про призначення пенсії 24.10.2022), з урахуванням додатково зібраних доказів та отриманих пояснень свідків, Позивач повторно звернувся до пенсійного фонду та подав уточнюючу заяву про призначення йому пенсії за віком, разом з додатково отриманими доказами, що підтверджували його трудовий стаж.
Зокрема, Позивачем надано документи, які підтверджували його трудовий стаж на двох підприємствах: Семенівському КП «Комунальник» (до перейменування - Веслоподолянський цукровий комбінат Семенівського району Полтавської області) та КХМ «Строїтель» (нині – ТОВ «Анік ЛТД»).
Так, з долучених до матеріалів справи встановлено, що на КХМ «Строїтель» (перейменовано в ТОВ «Анік ЛТД»), на якому працював Позивач (записи в трудовій книжці №8-№9), 26.12.1993 сталась пожежа, внаслідок чого було знищено документи, печатки та штампи, разом з трудовою книжкою ОСОБА_1 , про що складено довідку від 27.12.1993 №273 (а.с.16).
У зв`язку з тим, що КХМ «Строїтель» не було першим робочим місцем Позивач звернувся до попередніх роботодавців для отримання документів, що підтверджували стаж роботи в них та внесення записів до трудової книжки та отримав нову трудову книжку, з внесенням записів, згідно інформації, яка зберіглась на їх підприємстві.
В період, з дати звільнення ОСОБА_1 з його першого робочого місця до дати здійснення повторних записів про трудову діяльність за наявними в роботодавців документами, перший роботодавець Веселоподолянський цукровий комбінат Семенівського району Полтавської області змінив свою назву на Семенівський КП «Комунальник», а тому записи в новій трудовій книжці ОСОБА_1 зроблені саме уповноваженою особою КП «Комунальник».
Суд першої інстанції правильно врахував доводи Позивача, що останній був позбавлений можливості завірити записи про роботу печаткою Веселоподолянського цукрового комбінату Семенівського району Полтавської області, у зв`язку з його перейменуванням.
З метою підтвердження стажу, Позивач також запросив колишніх колег, з якими він працював на КХМ «Строїтель» (перейменоване в ТОВ «Анік ЛТД»), які письмово засвідчили про те, що вони разом працювали з 1993 по 1998, про що складені відповідні акти (а.с.65-74).
Однак, в зв`язку з наявністю неточностей в поясненнях свідків, останні не взяті до уваги пенсійним органом.
Зокрема, з 03.07.1983 по 28.08.1986 (оскільки свідки вказують різні дати завершення роботи заявника – 22.08.1986 та 28.08.1986, а також у свідка ОСОБА_2 наявне виправлення в даті звільнення з Семенівського комбінату комунальних підприємств).
Так, до матеріалів справи долучено копію акта опитування свідка ОСОБА_2 , зі змісту якого встановлено, що останній підтверджує факт роботи ОСОБА_1 в Семенівському КХП з 03.07.1983 по 28.08.1986.
Водночас суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що виправлень у періоді роботі Позивача немає, вказаний акт завірено підписом уповноваженої особи Пенсійного фонду (а.с.65).
Крім того, до матеріалів справи долучено копію трудової книжки ОСОБА_2 , в якій наявний запис №13 – « 1992.08.24- звільнений з роботи за власним бажанням, ст.38 КЗпП УССР» (а.с.74).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Відповідачами не наведено доводів щодо того, яким чином виправлення місяця звільнення ОСОБА_2 (наведено ручкою декілька разів цифру 8) у 1992 році з Семенівського комбінату комунальних підприємств у трудовій книжці останнього, впливає на можливість прийняття до уваги його письмових показань, наведених в акті опитування свідка (а.с. 65), щодо підтвердження факту роботи ОСОБА_1 в Семенівському КХП з 03.07.1983 по 28.08.1986.
З приводу зазначеного, суд першої інстанції правильно вказав про безпідставність зазначених пояснень пенсійного органу, оскільки спірний період (03.07.1983 по 28.08.1986) ніяк не стосується дати звільнення свідка – 24.08.1992, у тому числі, з огляду на те, що трудова книжка свідка ОСОБА_2 у вказаний період не містить виправлень чи неточностей.
До матеріалів справи також долучено копію акта опитування свідка ОСОБА_5 , зі змісту якого встановлено, що остання підтверджує факт роботи ОСОБА_1 в Семенівському КХП з 03.07.1983 по 28.08.1986.
Судом встановлено, що виправлень у періоді роботі Позивача немає, вказаний акт завірено підписом уповноваженої особи Пенсійного фонду (а.с.72).
Відповідач-2 вказує, що покази свідка ОСОБА_5 не взято до уваги, оскільки вказано інший період завершення роботи – 22.08.1986, однак суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що дата завершення роботи ОСОБА_1 , яка зазначена ОСОБА_5 в акті опитування свідка, є нерозбірливою, тому відсутні підстави однозначно стверджувати, що такою датою вказано саме 22.08.1986.
У той же час, не чітке зазначення свідком ОСОБА_5 в акті опитування свідка дати завершення роботи Позивача, з урахуванням записів трудової книжки Позивача та показань свідка ОСОБА_2 , саме по собі не може нівелювати набутий Позивачем страховий стаж у спірному періоді.
Те саме стосується стажу з 03.05.1993 по 07.07.1999, оскільки свідок ОСОБА_3 у своїх свідченнях підтверджує роботу ОСОБА_4 , а не ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції, проаналізувавши заяву від 30.12.2022 написану свідком ОСОБА_3 встановив, що останнім допущено описку під час написання прізвища позивача (а.с.67), однак вказане не дає підстав для залишення його показів поза увагою.
Пунктам 18 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Тобто підтвердження трудового стажу на підставі показів свідків можливо у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання.
Отже, якщо поданих Позивачем разом із заявою про призначення пенсії документів було не достатньо, то Відповідачі мали всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу Позивача, провести перевірку для з`ясування вказаних обставини, повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково, в тому числі запропонувати йому надати інформації щодо щонайменше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав Позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Проте Відповідачами не надано жодних доказів, які б свідчили про дії спрямовані на проведення перевірки відповідності змісту трудової книжки, а саме первинним документам, які підтверджують характер виконуваної роботи підприємства, на яких працював Позивач, для призначення пенсії.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 11.11.2020 у справі №677/831/17.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова Відповідача-1 щодо зарахування спірних періодів є протиправною, з огляду на те, що спірне рішення останнього не містить посилань на конкретні періоди роботи Позивача, які не зараховані пенсійним органом до страхового стажу, натомість трудова книжка Позивача містить усі необхідні записи про роботу у спірні періоди, та є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.
Водночас, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області потрібно зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та зарахувати до його страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, спірні періоди роботи, з огляду на таке.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі постанова № 22-1).
Останнім абзацом пункту 4.2 Постанови №22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.10 Постанови №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Відтак, враховуючи, що за положеннями Закону №1058-IV та Постанови № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший подається до територіального органу Пенсійного фонду, а електронна пенсійна справа тільки після переведення з одного виду пенсії на інший пенсії передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії, є очевидним висновок про те, що після скасування рішення про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший визначеного програмним забезпеченням органу Пенсійного фонду за принципом екстериторіальності, питання про переведення з одного виду пенсії на інший пенсії має розглядати саме орган, яким відмовлено у такому переведенні.
Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З урахуванням наведеного, суд визнає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів Позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень слід вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області як орган Пенсійного фонду, який виніс оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії Позивачу, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та зарахувати до його страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи на Веселоподолянському цукровому комбінаті Семенівського району Полтавської області (Семенівський КП «Комунальник») з 03.07.1983 по 28.08.1986 та КХМ Строїтель (ТОВ «Анік ЛТД») з 03.05.1993 по 07.07.1999, у відповідності з записами трудової книжки, серії НОМЕР_1 , архівних довідок та показань свідків.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки частково не відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі підлягає частковому скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області -  задовольнити частково.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №340/837/23 - скасувати в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та зарахувати до його страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи на Веселоподолянському цукровому комбінаті Семенівського району Полтавської області (Семенівський КП «Комунальник») з 03.07.1983 по 28.08.1986 та ОСОБА_6 (ТОВ «Анік ЛТД») з 03.05.1993 по 07.07.1999, у відповідності з записами трудової книжки, серії НОМЕР_1 , архівних довідок та показань свідків, та прийняти в цій частині нову постанову про часткове задоволення позовної вимоги.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та зарахувати до його страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи на Веселоподолянському цукровому комбінаті Семенівського району Полтавської області (Семенівський КП «Комунальник») з 03.07.1983 по 28.08.1986 та КХМ Строїтель (ТОВ «Анік ЛТД») з 03.05.1993 по 07.07.1999, у відповідності з записами трудової книжки, серії НОМЕР_1 , архівних довідок та показань свідків.
В решті рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №340/837/23 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова