ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 липня 2023 року 	 	справа № 160/10322/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області та ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі №160/10322/22 (суддя Калугіна Н.Є., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, у письмовому провадженні) за адміністративним позовом Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:
Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)           м. Новомосковська (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі відповідач) про усунення виявлених порушень законодавства про працю №138/4.1-1002/П від 27 серпня 2021 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №138/4.1-1002/П від 27 серпня 2021 року складено Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області без урахування усіх обставин, відтак останній підлягає скасуванню.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року адміністративний позов позивача було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано оскаржений припис відповідача в частині пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 8, 9, 10, 11. В решті позовних вимог суд відмовив.
З рішенням суду першої інстанції не погодилися відповідач та третя особа ОСОБА_1 , ними були подані апеляційні скарги.
Відповідач в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку судом доказів, що надавалися відповідачем на підтвердження правомірності внесення припису, підтвердження факту виявлених порушень законодавства про працю, просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що під час позапланового заходу були виявлені числені порушення позивачем законодавства про працю. Вважає, що посадові особи Управління Держпраці діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законами України. На думку скаржника, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що позивачем спростовані факти порушень, на які посилався відповідач в оскарженому приписі.
Третя особа ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі також стверджує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржене рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В скарзі скаржниця посилається на те, що в неї з позивачем наявні були два трудових спори стосовно правомірності притягнення її до дисциплінарної відповідальності та щодо звільнення. Судовими рішеннями у справах 183/5039/21 та 183/3442/21 підтверджено факти незаконного притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, незаконного звільнення з посади директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська, відповідно надана оцінка незаконному відстороненню її від виконання посадових обов`язків. Вважає, що цими рішеннями також підтверджено, що позивач у трудових відносинах з ОСОБА_1 допустив порушення вимог трудового законодавства, що відображені і в оскарженому приписі відповідача. Також звертає увагу, що суд помилково застосував до спірних правовідносин у даній справі положення Закону України «Про державну службу», оскільки ОСОБА_1 не є державним службовцем і посада, яку вона займала, не відноситься до державної служби.     
Позивач надіслав письмові відзиви на апеляційні скарги відповідача та третьої особи. У відзивах стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення.  
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала вимоги своєї апеляційної скарги, а також просила задовольнити і скаргу відповідача, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог.
Представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явились, по дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись в установленому порядку. 
Заслухавши третю особу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” від 05.04.2007, Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823, Положення про Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84, на підставі звернення фізичної особи про порушення, що спричинило шкоду її правам від 15.06.2021 (вхід. № Р-3222-21 від 22.06.2021 Державної служби України з питань праці), за погодженням Державної служби України з питань праці від 24.06.2021 №4093/3.1-ЗВ-21 (вхід. №К-912-ДС від 24.06.2021 Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області) на проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі перевірки, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю у Дніпровському регіоні управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Капінус Вікторією Павлівною у період з 25.08.2021 по 27.08.2021 було проведено позаплановий захід зі здійснення державного нагляду (контроль у формі перевірки у Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська з питань невиплати заробітної плати.
За результатами перевірки складено акт №138/4.1-1002 від 27.08.2021 (т.1 а.с. 85-108).
Під час перевірки були виявлені наступні порушення:
подані відомості до ГУ Державної податкової служби про прийняття працівника з порушенням терміну і строків, абз. 1 постанови КМУ № 413, ч. 3 ст. 24 КЗпП України;
нарахування та виплата основної заробітної плати здійснюється з порушенням термінів, несвоєчасно, чим порушено ч. 1, 3 ст. 115 КЗпП України;
підприємством порушено терміни виплати розрахункових коштів при звільненні, чим порушено ч. 1 ст. 116 КЗпП України;
нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку ОСОБА_1 не здійснено та не перераховано, чим порушено ч.1 ст. 117 КЗпП України;
виплата компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_1 нарахована не в повному обсязі за відпрацьований час, чим порушено ч. 1 ст. 83 КЗпП України;
не виплачено заробітну плату за відпрацьований час лютий, березень, квітень 2021, чим порушено ч. 1 ст. 94 КЗпП України, ч. 1 ст. 1 Закону України “Про оплату праці”;
не нараховано індексацію за червень 2021 року, чим порушено ч. 6 ст. 95 КЗпП України;
не нараховано компенсацію за дні затримки заробітної плати, чим порушено ст.34 Закону України “Про оплату праці”;
не відображено достовірний облік в табелях обліку робочого часу, не ознайомлено з нарахуванням заробітної плати, що належать до виплати, чим порушено ч. 2 ст. 30 Закону України “Про оплату праці”, ст. 110 КЗпП України;
оплата перших п`яти днів непрацездатності здійснена не в найближчий термін дати виплати заробітної плати, чим порушено абз. 2 ч. 2 ст. 22 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
На підставі акту перевірки, складеного за результатами здійснення заходу, внесено припис № 4.1- 1002/П від 27.08.2021, в якому зазначено наступне:
1. В ході перевірки встановлено, що не нараховувалась працівникам у червні 2021 індексація заробітної плати пропорційно відпрацьованому часу, так   ОСОБА_1 , що звільнена 22.06.2021, станом на 27.08.2021 не була нарахована і виплачена індексація.
2. В ході перевірки встановлено, що виплата заробітної плати ОСОБА_1 здійснювалась з порушенням терміну виплати заробітної плати, а саме:
-за лютий 2021 року не нарахована та виплачена заробітна плата ОСОБА_1 
-за березень 2021 року не нарахована та виплачена заробітна плата ОСОБА_1 
-за квітень 2021 року (було відпрацьовано 7 робочих днів) не нарахована та не виплачена заробітна плата ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 була звільнена з посади 22.06.2021 р., але не отримала заробітну плату розрахункові в день звільнення.
Згідно відомості від 29.06.2021 їй перераховано 29.06.2021 компенсацію за невикористану відпустку в сумі 27738,97 грн.
12.07.2021 після звільнення було перераховано кошти за період перебування на лікарняному (лікарні). Працівник має право на оплату своєї праці на підставі укладеного трудового договору, що передбачено вимогами ст. 21 ЗУ “Про оплату праці”.
3. Розмір заробітної плати за першу половину місяця становить не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу)  працівника. В ході перевірки встановлено, що виплата заробітної плати здійснюється не своєчасно, наприклад ОСОБА_1 не отримала заробітну плату за відпрацьований період лютий – квітень 2021 року, при цьому не нараховано та не виплачено компенсацію за дні затримки заробітної плати. 
4. В ході перевірки встановлено, що виплата заробітної плати здійснюється не своєчасно, наприклад ОСОБА_1 не отримала заробітну плату за відпрацьований період лютий 2021 року, за березень 2021 року, за квітень 2021 року при цьому не нараховано та не виплачено компенсацію за дні затримки заробітної плати.
5. Працівницю ОСОБА_1 не було ознайомлено з нарахуваннями заробітної плати, що належить їй до виплати, а також за листками непрацездатності, які вона подала у відділ персоналу 05.05.2021, які були отримані посадовими особами. Також не було відображено достовірний облік в табелях обліку робочого часу по ОСОБА_1 , а саме, не було відображено ознаку “Р” під час перебування на роботі, а вказано позначку “-” за лютий 2021 – квітень 2021 року. Документів про відсутність її на роботі посадовими особами ОСОБА_2 не надано.

6. В ході перевірки встановлено, що відповідно ОСОБА_1 звільнена з посади  відповідно до розпорядження від 22.06.2021 № 405-К на підставі ст.. 147-149 КЗпП України, але остаточний розрахунок по заробітній платі з нею підприємством не проведено у день звільнення 22.06.2021 і станом на момент перевірки. Тобто, підприємством порушено термін виплати розрахункових коштів при звільнені.
7. В ході перевірки встановлено, що нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку ОСОБА_1 не здійснено та не перераховано.
8. В ході перевірки встановлено, що виплата компенсації за не використану відпустку ОСОБА_1 нарахована не в повному обсязі за відпрацьований час.
9. В ході позапланового заходу державного контролю встановлено наступне: Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця. Колишньому працівнику ОСОБА_1 не було виплачено оплату перших п`яти днів тимчасової непрацездатності в найближчий термін дати виплати заробітної плати.
10. В ході перевірки встановлено, що заробітна плата за виконану роботу лютий 2021 – 07.04.2021 ОСОБА_1 не виплачувалось, об`єктивних причин не виплати посадовій особи не пояснили.
11. В ході перевірки встановлено, ОСОБА_1 прийнята на роботу з 07.12.2018 на посаду директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська згідно розпорядження міського голови від 06.12.2018 № 706-К, а відомості подані до ДПС 07.12.2018 о 11год 02хв, тобто з порушенням терміну і строків визначених абз. 1 Постанови КМУ № 413.
Приписом зобов`язано директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська усунути виявлені порушення до 17.09.2021року та повідомити про його виконання Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (т.1 а.с. 109-111).
Позивач підписав припис із зауваженнями, зазначив, що з приписом не погоджується, зауваження та заперечення викладені в листі від 06.09.2021 №252 (т.1 а.с.112-115).
 Не погоджуючись з приписом, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.
Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково. Суд прийшов до висновку, що оскаржений припис не повній мірі відповідає критеріям, визначеним статтею 2 КАС України, зокрема, відповідачем під час перевірки встановлені порушення, які не підтвердились матеріалами даної справи та не відповідають дійсним обставинам спору, у зв`язку із чим скасуванню підлягають пункти 1-5, 8-11 оскаржуваного припису.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, а саме в частині задоволених позовних вимог, враховуючи наступне.
Як визначено частиною першою статті 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом. Таке визначення наведене у статті 1 Закону України від 05.04.2007 № 877-V “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” (надалі - Закон № 877-V), який встановлює правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
Позивачем не оскаржено процедуру призначення та проведення перевірки, і судом порушень під час призначення та проведення перевірки самостійно не встановлено.
З матеріалів справи встановлено, що під час перевірки уповноваженою особою контролюючого органу встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 прийнята на роботу з 07.12.2018 на посаду директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська згідно розпорядження міського голови від 06.12.2018 № 706-К, 07.12.2018 о 11 год 02 хв відомості подані до ДПС з порушенням терміну і строків визначених абз. 1 Постанови КМУ №413. 
На підставі розпорядження Новомосковського міського голови від 08.02.2021 №79-к ОСОБА_1 була відсторонена від виконання повноважень керівника до 08.04.2021. Про невиплату заробітної плати ОСОБА_1 , на час відсторонення в розпорядженні Новомосковського міського голови на проведення службового розслідування нічого не вказано. Під час відсторонення від роботи трудові відносини працівника з роботодавцем не припиняються, при цьому працівник тимчасово не допускається до виконання своїх трудових обов`язків. 
Згідно наданих документів на період проведення службового розслідування ОСОБА_1 була відсторонена від роботи, але вона перебувала на робочому місці з 08 год 00 хв до 17 год 00хв. Інших документальних підтверджень щодо відсутності на роботі               ОСОБА_1 посадовими особами Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська в ході проведення перевірки не надано. Згідно штатного розпису ОСОБА_1 перебувала в штаті Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська, але заробітна плата, нарахування та оплата праці з невідомих причин їй не проводилась за період з 08.02.2021 по 08.04.2021. 
Відповідно наданого табелю обліку робочого часу старшим інспектором з кадрів, яка заповнювала табель в табелі за лютий 2021, березень 2021, квітень 2021 щодо ОСОБА_1 проставлено позначку “-”. У відомостях заробітної плати за лютий 2021, березень 2021, квітень 2021 нарахування заробітної плати відсутні. 
В ході проведення перевірки старший інспектор з кадрів ОСОБА_3 підтвердила, що оскільки ОСОБА_1 була відсторонена від виконання посадових обов`язків, заробітна плата їй не нараховувалась і не виплачувалась. Зазначений факт підтвердила і заступник головного бухгалтера Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська. 
Згідно листків непрацездатності 08.04.2021 ОСОБА_1 перебувала на амбулаторному лікуванні по 30.04.2021 року, оплату листка непрацездатності (лікарняного) за перші 5 днів їй не було здійснено в першу виплату заробітної плати. 05.05.2021 вона стала до роботи та в подальшому надала листок непрацездатності для оплати. Відповідно до заяви ОСОБА_1 її звільнено з посади керівника відповідно до розпорядження міського голови Новомосковської міської ради від 22.06.2021 №405-к, але остаточний розрахунок по заробітній платі з нею Терцентром м. Новомосковська не проведено у день звільнення 22.06.2021.
Спір щодо звільнення ОСОБА_1 та поновлення її на посаді вирішується у Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (стаття 1 КЗпП України).
Відповідно до частини 1 статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Стосовно пункту 1 припису, яким встановлено порушення щодо не нарахування та не виплати за червень 2021 ОСОБА_1 індексації заробітної плати пропорційно відпрацьованого часу.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 №1282 (далі - Закон №1282).
Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 №9-рп/2013 індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Судом встановлено, що індексація в сумі 57,89 грн за червень 2021 року виплачена ОСОБА_1 16.09.2022, що підтверджується бухгалтерською довідкою до меморіального ордеру №5 за вересень 2021 року. При цьому, ОСОБА_1 звільнена 22.06.2021. Відтак позивачем порушено порядок нарахування та виплати індексації заробітної плати.
Той факт, що станом на час розгляду справи пункт 1 припису позивачем виконано у термін, встановлений для його виконання, не свідчить про протиправність такої вимоги відповідача та необхідність скасування в цій частині припису, як зазначив суд першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування п.1 оскарженого припису.
Щодо пунктів 2, 3 та 4 припису, судом встановлено наступне.
Пунктом 2 припису визначено, що виплата заробітної плати, ОСОБА_1 здійснювалась з порушенням терміну виплати заробітної плати, а саме: 
за лютий 2021 року не нарахована та виплачена заробітна плата ОСОБА_1 
за березень 2021 року не нарахована та виплачена заробітна плата ОСОБА_1 
за квітень 2021 року (відпрацьовано 7 робочих днів) не нарахована та невиплачена заробітна плата ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 була звільнена з посади 22.06.2021, але не отримала заробітну плату та розрахункові в день звільнення. Згідно відомості від 29.06.2021 їй перераховано 29.06.2021 компенсацію за невикористану відпустку в сумі 27 738,97 грн. 
12.07.2021, після звільнення, перераховано кошти за період перебування на лікарняному (лікарні). 
Пунктом 3 припису встановлено невиплата ОСОБА_1 заробітної плати до 27.08.2021.
Пунктом 4 припису визначено, що ОСОБА_1 не отримала заробітну плату за відпрацьований період лютий 2021, березень 2021, квітень 2021, при цьому ненараховано та невиплачено компенсацію за дні затримки заробітної плати.
За змістом статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до частини першої статті 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ч.3 ст.94 КЗпП України, питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з статтею 1 Закону України “Про оплату праці” заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Судом встановлено, що згідно розділу 3 “Оплата праці” Колективного договору, територіального центру визначені строки виплати заробітної плати, а саме: “здійснювати виплату заробітної плати в робочі дні два рази на місяць: аванс - 16, остаточний розрахунок - 1 числа місяця, наступного за звітним”. 
Заробітна плата ОСОБА_1 була нарахована та виплачена 26 лютого 2021 року за період роботи з 01.02.2021 по 07.02.2021 року у розмірі 1724,91 грн.
Проте, з урахуванням приписів розділу 3 “Оплата праці” Колективного договору заробітна плата за період з 01.02.2021 по 07.02.2021 року у розмірі 1724,91 грн мала бути виплачена 16 лютого 2021 року, тобто у аванс, а не в остаточний розрахунок.
За період з 08.02.2021 по 08.04.2022 ОСОБА_1 була відсторонена від виконання повноважень директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська, на підставі розпорядження Новомосковського міського голови №79-К від 08.02.2021 “Про проведення службового розслідування”.
ОСОБА_1 з 08.02.2021 по 08.04.2022 не виконувала своїх посадових обов`язків, проте вона перебувала на робочому місці. Під час перевірки позивач не надав відповідачу доказів та документального підтвердження про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 (акти про відсутність на робочому місці, як це передбачено вимогами трудового законодавства, посадовими особами Територіального центру не складалися). Слід також зазначити, що ОСОБА_1 перебувала в штаті Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська згідно штатного розпису, але нарахування та оплата праці їй не поводилася.
Суд, надаючи оцінку правомірності припису в цій частині, зазначив, що нарахування заробітної плати включає в себе таку передумову як виконання роботи, зокрема, у даному випадку, виконання службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою, чого у даному випадку не відбулося. Відсторонення від виконання посадових обов`язків один із випадків передбачених законодавством призупинення трудових правовідносин із державним службовцем, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором та посадовою інструкцією і тимчасове увільнення роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.
Колегія суддів звертає увагу, що позивач є бюджетною установою і діє на підставі положення, затвердженого рішенням Новомосковської міської ради №1358 від 25.09.2020року,   ОСОБА_1 не є держслужбовцем і її посада не відноситься до категорії посад державної служби, а тому положення Закону України «Про державну службу» на спірні правовідносини не розповсюджуються.
Відсторонення від виконання службових обов`язків не є увільненням від роботи взагалі, робітник не звільняється від обов`язку бути присутнім на робочому місці протягом встановленого робочого часу та виконувати іншу роботу. Перебування відстороненого працівника на час проведення службового розслідування на робочому місці має бути зафіксовано в табелі обліку робочого часу, чого всупереч вимогам трудового законодавства позивачем зроблено не було. 
Призупинення трудових відносин шляхом тимчасового відсторонення від виконання службових обов`язків не тягне за собою обов`язкове їх припинення. При цьому на період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.
Колегія суддів звертає увагу і на той факт, що у розпорядженні від 08.02.2021р. (т.1 а.с.18зв.ст.-19) про проведення службового розслідування відносно керівника Територіального центру ОСОБА_1 зазначено лише про відсторонення її від виконання повноважень керівника на час проведення службового розслідування до 08.04.2021р., проте не зазначено про припинення на цей час виплати їй заробітної плати.
Протокол зборів трудового колективу, на який посилався суд першої інстанції, як на доказ відсутності ОСОБА_1 на робочому місці з 08.02.21 по 08.04.2021р. не є належним доказом у справі, оскільки відсутність працівника на робочому місці фіксується актами, які складаються уповноваженими на те особами, за кожним випадком відсутності на робочому місці окремим документом. Таких актів ні відповідачу під час перевірки, ні суду надано не було. До того ж, згідно протоколу, винесена на голосування резолюція про непідтвердження виходу ОСОБА_1 під час службового розслідування на роботу кожного дня, проголосована з результатом «за» 9 голосів із 20 присутніх (т.1 а.с.20).
Відсторонення від виконання службових обов`язків не є відстороненням від роботи, як це визначено ст. 46 КЗпП України, і, відповідно не позбавляє працівника права на отримання заробітної плати (за винятком розслідування корупційних правопорушень, коли відсторонення пов`язане з недопуском до роботи взагалі).
Отже, з урахуванням наведеного, в період відсторонення ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків, з 08.02.2021 по 08.04.2021, позивачем в порушення вимог трудового законодавства не нараховувалась та не виплачувалась ОСОБА_1 заробітна плата.
Відносно виплати ОСОБА_1 лікарняного.
Судом встановлено, що після надходження 17.05.2021 листка непрацездатності ОСОБА_1 серії АЛА №431427 та АЛА №541795 19.05.2021 проведено нарахування лікарняних та надана заява - розрахунок до фонду соціального страхування від 19.05.2021
Згідно відомості розподілу витрат від 28.05.2021 оплата перших 5 днів проведена за рахунок установи та виплачена 28.05.2021 з заробітною платою за другу половину травня. 
У свою чергу кошти від фонду соціального страхування надійшли
08.07.2021 та відповідно до банківської виписки за 08.07.2021, платіжного доручення від 09.07.2021 №181 надано до установи Держказначейства 09.07.2021 та зараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 згідно відомості розподілу виплат від 12.07.2021.
Враховуючи викладене вище, відсутні підстави для визнання пунктів 2, 3 та 4 оскарженого припису протиправними та їх скасування.
Щодо пункту 5 припису, яким визначено, що ОСОБА_1 не було ознайомлено з нарахуваннями заробітної плати, що належить їй до виплати, а також за листками непрацездатності, які вона подала у відділ персоналу 05.05.2021, які були отримані посадовими особами. Також не було відображено достовірний облік в табелях обліку робочого часу по ОСОБА_1 , а саме, не було відображено ознаку “Р” під час перебування на роботі, а вказано позначку “-” за лютий 2021 – квітень 2021 року.
Розпорядженням Новомосковського міського голови №79-К від 08.02.2021 “Про проведення службового розслідування” ОСОБА_1 була відсторонена від виконання повноважень директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська у період з 08.02.2021 по 08.04.2021.
У табелі обліку робочого часу не було відображено позначення “Р” під час перебування ОСОБА_1 на роботі, а вказано позначення “-” за лютий 2021 – квітень 2021 року.
Відповідно до Типової форми №П-5, затвердженої наказом Держкомстату України “Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці” від 05.12.2008 №489, позначення в табелі обліку робочого часу «Р» означає «Години роботи, передбачені колдоговором», позначення «ПР» означає прогули, позначення «НЗ» - неявки з нез`ясованих причин, «ІВ»- інші види неявок передбачені трудовими договорами (угодами), «І» - інші причини неявок, «НЗ» -неявки з нез`ясованих причин.
Тобто, у типовій формі передбачені умовні позначення в разі неявки працівника на робоче місце у робочий час. 
Суд першої інстанції вказав, що оскільки, форма табеля носить рекомендаційний характер і складається із мінімальної кількості показників, необхідних для заповнення форм державних статистичних спостережень, а її рекомендаційний характер полягає в тому, що за необхідності вона може бути доповнена іншими показниками, потрібними для обліку робочого часу на підприємстві. Відображення в табелі обліку робочого часу періоду відсторонення ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків позначенням “-”, суд не вважав порушенням вимог чинного законодавства.
Проте, за висновком позивача ОСОБА_1 не виходила на роботу кожного дня протягом часу відсторонення від виконання посадових обов`язків, доказом чого як вважав позивач є протокол зборів трудового колективу. В такому разі в табелі обліку робочого часу мали бути проставлені відмітки відповідно до Типової форми №П-5, затвердженої наказом Держкомстату України “Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці”, які перебачають неявку працівника. Цього також зроблено не було.
Жодних відміток як це передбачено типовою формою №П-5 окрім прочерку з обліку робочого часу ОСОБА_1 позивачем зроблено не було.
Оскільки належні докази відсутності ОСОБА_1 у період з 08.02.2021 по 08.04.2021 на робочому місці позивач суду не надав, колегія суддів погоджується з висновками відповідача, що позивачем не було відображено достовірний облік в табелях обліку робочого часу по ОСОБА_1 ..
Доказів ознайомлення з нарахуванням заробітної плати, лікарняних працівника ОСОБА_1 позивач ні відповідачу під час перевірки, ні суду не надав, а отже не спростував висновки акту перевірки та твердження, зазначені в п. 5 оскарженого припису.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що підстави для скасування п.5 оскарженого припису відсутні. Висновки суду першої інстанції в цій частині на думку колегії суддів є помилковими.
Щодо пункту 8 припису, яким визначено, що виплата компенсації за не використану відпустку ОСОБА_1 нарахована не в повному обсязі за відпрацьований час, судом встановлено наступне.
Згідно зі статтею 2 Закону України “Про відпустки” право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.
На підставі статті 24 Закону України “Про відпустки”, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості.
Судом встановлено, що компенсація за невикористану відпустку ОСОБА_1 нарахована згідно особової картки працівника ОСОБА_1 та розрахункового листа.
Проте, доказів на спростування висновків акту перевірки щодо виявленого порушення трудового законодавства у зазначеній частині, зокрема і стосовно належного документування та оплати відпрацьованого часу ОСОБА_1 , що також має вплив при обрахунку компенсації, позивач суду не надав, а тому відсутні підстави для скасування зазначеного пункту оскарженого припису. 
Щодо пункту 9 припису, яким визначено невиплата ОСОБА_1 перших п`яти днів тимчасової непрацездатності в найближчий термін дати виплати заробітної плати, судом встановлено наступне.
Колегія суддів не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування зазначеного пункту припису, оскільки встановлено, що згідно відомості розподілу витрат від 28.05.2021 оплата перших 5 днів тимчасової непрацездатності проведена за рахунок установи позивача та виплачена 28.05.2021 з заробітною платою за другу половину травня. 
Щодо пункту 10 припису, яким визначено, що заробітна плата за виконану роботу лютий 2021 – 07.04.2021 ОСОБА_1 не виплачувалась.
Судом апеляційної інстанції надавалася оцінка правомірності припису в частині пунктів 2 та 4, які і стосувалися усунення порушень, що полягали у невиплаті заробітної плати, несвоєчасному розрахунку з ОСОБА_1 .. З урахуванням вище наведених висновків, відсутні підстави і для визнання протиправним та скасування п. 10 оскарженого припису.
Судом не встановлено правомірність дій позивача в частині не нарахування та не виплати заробітної плати ОСОБА_1 в період її відсторонення від виконання службових обов`язків з 08.02.2021 по 08.04.2021.
Щодо пункту 11 припису, яким визначено несвоєчасне, з порушенням строків визначених абз. 1 Постанови КМУ № 413, повідомлення позивачем органу ДПС про прийняття на роботу ОСОБА_1 .  
Наведене у п. 11 припису порушення саме по собі, не тягнене для позивача настання негативних наслідків, оскільки під час перевірки встановлено, що відомості до ДПС про прийняття на роботу ОСОБА_1 все ж були подані. Необхідність скасування зазначеного пункту припису не встановлена.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, вважає, що підстави для визнання оскарженого позивачем припису відповідача протиправним та його скасування відсутні.
При цьому, оскільки позивач не оскаржив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог, суд не перевіряє правильність таких висновків під час апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги відповідача та третьої особи підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, з прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог. 
          З урахуванням положень ст.139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись п.2 ч.1 ст.315, пп.3, 4 ч.1 ст.317, ст.ст.322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області та ОСОБА_1 -  задовольнити.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі №160/10322/22 - скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
          В задоволенні позовних вимог Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська – відмовити у повному обсязі.
          В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду                           від 09 листопада 2022 року у справі №160/10322/22 - залишити без змін. 

          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак