ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року	Львів	Справа № 380/25525/21 пров. № А/857/4156/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                      Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М., 
                                                                                                                                   
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції                                                            Сакалош В.М., 
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               06 лютого 2023 року,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (далі – ГУ ПФУ в Запорізькій області) щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати відповідача зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 03 листопада 1986 року по 01 грудня 1987 року та 28 лютого 1990 року по 01 грудня 2002 року до пільгового трудового стажу;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення (31 серпня 2021 року) до пенсійного органу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі № 380/25525/21, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов було задоволено повністю.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивач не несе відповідальності за правильне складання довідок, що підтверджують відповідний пільговий стаж, а недоліки у їх складанні не є підставою вважати про відсутність пільгового стажу позивача за спірний період. Окрім того, відповідач не перевірив іншими доказами свої сумніви у достовірності отриманих від позивача документів. Тому суд прийшов висновку, що неврахування відповідного пільгового стажу позивача відповідачем безпідставне та нічим не обґрунтоване.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ в Запорізькій області, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що актом позапланової перевірки достовірності наданих позивачем документів в довідках та первинних документах, на підставі яких видані ці довідки, виявлено розбіжності, які унеможливлюють зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу позивача. Окрім того, звертає увагу, що оскільки позивач проживає у Львівській області та не перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Запорізькій області, то відповідач не може відповідати в частині позову про зобов`язання призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31 серпня 2021 року звернувся до Новороздільського відділу обслуговування громадян №17 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області із заявою та відповідними документами для призначення пенсії за віком.
Станом на дату звернення до Новороздільського відділу обслуговування громадян №17 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області та відповідно до поданих документів, з урахуванням кратності, страховий стаж позивача становив 34 роки 07 днів, з них пільговий становить 08 років 05 місяців 29 днів:
00 років 09 місяців 07 днів - за період роботи з 03 листопада 1986 року по 01 грудня 1987 року, відповідно до довідки № 47 від 19 березня 2020 року та уточнюючої довідки № 48 від 19 березня 2020 року, виданих ДП “Роздільське гірничо-хімічне підприємство “Сірка”;
05 років 08 місяців 02 дні - за період роботи з 28 лютого 1990 року по 01 грудня 2002 року, відповідно до довідки № 99 від 11 серпня 2020 року та уточнюючої довідки № 50 від 19 березня 2020 року, виданих ДП “Роздільське гірничо-хімічне підприємство “Сірка”;
02 роки 00 місяців 20 днів - служба в Радянській Армії, відповідно до запису № 6 в трудовій книжці, внесеного на основі військового квитка НОМЕР_1 , що зараховується до пільгового періоду відповідно до частини першої статті восьмої Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” №2011-ХІІ від 20.12.1991 року.
31 серпня 2021 року позивач звернувся з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. З відповіді ГУ ПФУ у Львівській області від 09 грудня 2021 року позивачу стало відомо, що його звернення опрацьовувалося спеціалістами ГУ ПФУ у Запорізькій області та головними спеціалістами ГУ ПФУ у Чернігівській області, а рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято ГУ ПФУ у Запорізькій області.
Своїм рішенням за №134850006851 від 07 вересня 2021 року ГУ ПФУ в Запорізькій області відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.
Свою відмову відповідач мотивував тим, що до пільгового стажу не зараховано періоди трудової діяльності в Державному підприємстві “Роздільське гірничо-хімічне підприємство “Сірка” з 03 листопада 1986 року по 01 грудня 1987 року та з 28 лютого 1990 року по 01 грудня 2002 року, оскільки при проведенні позапланової перевірки достовірності документів про стаж роботи для призначення пенсії в довідках № 47 від 19 березня 2020 року та № 99 від 11 серпня 2020 року та первинних документах, на підставі яких видані ці довідки, виявлено розбіжності.
Вважаючи такі дії пенсійного органу протиправними, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Апеляційним судом встановлено, що спір у цій справі стосується незарахування пенсійним органом до пільгового стажу періодів роботи з 03 листопада 1986 року по 01 грудня 1987 року та 28 лютого 1990 року по 01 грудня 2002 року з тих підстав, що у наданих позивачем довідках та первинних документах, на підставі яких видані ці довідки, виявлено розбіжності.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі – Порядок № 637), трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Як встановлено судом, страховий стаж позивача на день звернення до пенсійного органу становив 34 роки 07 днів, з них пільговий становить 08 років 05 місяців 29 днів:
00 років 09 місяців 07 днів - за період роботи з 03 листопада 1986 року по 01 грудня 1987 року, відповідно до довідки № 47 від 19 березня 2020 року та уточнюючої довідки № 48 від 19 березня 2020 року, виданих ДП “Роздільське гірничо-хімічне підприємство “Сірка”;
05 років 08 місяців 02 дні - за період роботи з 28 лютого 1990 року по 01 грудня 2002 року, відповідно до довідки № 99 від 11 серпня 2020 року та уточнюючої довідки № 50 від 19 березня 2020 року, виданих ДП “Роздільське гірничо-хімічне підприємство “Сірка”;
02 роки 00 місяців 20 днів - служба в Радянській Армії, відповідно до запису № 6 в трудовій книжці, внесеного на основі військового квитка НОМЕР_1 , що зараховується до пільгового періоду відповідно до частини першої статті восьмої Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” №2011-ХІІ від 20.12.1991 року.
ГУ ПФУ в Запорізькій області відмовив позивачу у зарахуванні спірних періодів з підстав виявлених розбіжностей в довідках № 47 від 19 березня 2020 року та № 99 від 11 серпня 2020 року та первинних документах, на підставі яких видані ці довідки.
Як слідує з акту позапланової перевірки достовірності документів про стаж роботи позивача від 05 листопада 2020 року № 190-1/3 такою встановлено, що з Книги запису робіт і відпрацьованого часу працівниками в цехах з шкідливими умовами праці, які дають право на пільгову пенсію на 1987 рік, видно що в колонках - «опис робіт: ремонт, реконструкція обладнання» не зазначені накази на виконання певних робіт в основних технологічних цехах; «кількість відпрацьованих днів, годин» не зазначено фактично відпрацьовані дні; «підпис керівника ремонту (прізвище) не зазначене прізвище керівника; «підпис замовника з заначенням посади» відсутні посади. Окрім того, виявлено розбіжності в кількості відпрацьованих людиноднів (людиногодин) в період з 04 січня 1987 року по 31 січня 1987 року, з 01 жовтня 1987 року по 29 жовтня 1987 року, з 04 листопада 1987 року по 30 листопада 1987 року.
Також з Книг запису робіт і відпрацьованого часу працівниками в цехах з шкідливими умовами праці, які дають право на пільгову пенсію на 1990 – 2001 роки видно, зокрема, що Книги заповнено українською мовою, однак вся документація велась російською мовою; допущені виправлення в даті та кількості відпрацьованих людиногодин; в графі «прізвище, ім`я та по-батькові» вказано « ОСОБА_1 » (неповністю записано по-батькові.
Окрім того, накази, розпорядження, журнали виробничих завдань, наряди на виконання робіт, які б підтвердили записи в Книзі не збережені.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що позивач не може нести відповідальність за правильність та належний порядок ведення та заповнення трудової документації, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії.
Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій пенсійного органу щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 03 листопада 1986 року по 01 грудня 1987 року та 28 лютого 1990 року по 01 грудня 2002 року з підстав некоректних записів у трудовій документації.
Щодо твердження скаржника, що він немає повноважень на прийняття будь-яких рішень щодо позивача, оскільки такий не перебуває на обліку у відповідача та проживає на території, о обслуговується ГУ ПФУ у Львівській області, апеляційний суд зазначає таке.
Згідно частини першої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).
При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено ГУ ПФУ в Запорізькій області.
Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо зарахування спірних періодів до пільгового трудового стажу позивача та призначення йому пенсії є ГУ ПФУ в Запорізькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.
Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність прийнятого ГУ ПФУ в Запорізькій області рішення щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання зарахувати спірний період роботи позивача до його пільгового трудового стажу та відповідно призначити йому пенсію.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі № 380/25525/21 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк