ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2023 року                                                                                      Справа № 903/989/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. ,  суддя Бучинська Г.Б. 

секретар судового засідання Гладка Л.А. 
за участю представників сторін:
позивача:  Карплюк П.М. 
відповідача: Боричевський В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” на рішення Господарського суду Волинської області від 22.03.2023 р. у справі №903/989/21, ухвалене суддею Дем`як В.М., повний текст рішення складено 03.04.2023 у справі №903/989/21
за позовом Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго”
до відповідача Приватного акціонерного товариства “Волиньобленерго”
про стягнення 5 111 038,92 грн,

          Позивач - Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Приватного акціонерного товариства “Волиньобленерго” про стягнення 5 111 038,92 грн, з них 977 488,93 грн пені, 228 899,99 грн – 3 % річних, 236 764,19 грн інфляційних втрат, 3 667 885,81 грн штрафу. 
В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 0509-02041 від 04.06.2019 про надання послуг з передачі електричної енергії в частині своєчасної оплати даних послуг.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 22.06.2022 у справі №903/989/21, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.09.2022, позов задоволено частково: присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 61 777,27 грн, з яких: 41 170,55 грн пені, 18 472,84 грн 3% річних, 2 133,88 грн інфляційні втрати. У задоволенні решти позову про стягнення 5 049 261,65 грн, з яких 3 667 885,81 грн штрафу, 936 318,38 грн пені, 210 427,15 грн 3% річних та 234 630,31 грн інфляційних втрат – відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 13.12.2022 рішення Господарського суду Волинської області від 22.06.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 у справі № 903/989/21 скасовано,  справу № 903/989/21 передано на новий розгляд до Господарського суду Волинської області.
За результатами нового розгляду справи №903/989/21, Господарський суд  Волинської області ухвалив рішення від 22.03.2023 р., яким  позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства “Волиньобленерго” на користь Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” 395 267,10  грн. з них: 39    391,31 грн. - пені, 228 899,99 - 3% річних, 126 975,80 грн. – штрафу,  а також 28 388,56 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Волинської області, Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить  поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрити апеляційне провадження у справі та призначити справу до розгляду. Скасувати частково рішення Господарського суду Волинської області від 22.03.202В р. по справі № 903/989/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (код ЄДРПОУ 00100227) до Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" (вул.Єршова,4, м. Луцьк, Волинська область, 43023, код ЄДРПОУ 00131512) щодо стягнення пені в сумі 583 575,81 грн., та штрафу в сумі 2 398 127,74 грн за період з червня 2020 по січень 2021 року, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" (вул.Єршова,4, м. Луцьк, Волинська область, 43023, код ЄДРПОУ 00131512) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (ЄДРПОУ 00100227) пеню в сумі 583 575,81 грн., та штраф в сумі 2 398 127,74 грн за період з червня 2020 по січень 2021 року. Скасувати частково рішення Господарського суду Волинської області від 22.03.2023 р. по справі № 903/989/21 в частині зменшення розміру задоволеної до стягнення пені та штрафу на 90% та відмови в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (код ЄДРПОУ 00100227) до Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" (вул.Єршова,4, м. Луцьк, Волинська область, 43023, код ЄДРПОУ 00131512) щодо стягнення пені у розмірі 354 521,81 грн та штрафу у розмірі 1 142 782,27 грн., та в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" (вул.Єршова,4, м. Луцьк, Волинська область, 43023, код ЄДРПОУ 00131512) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (ЄДРПОУ 00100227) пеню у розмірі 354 521,81 грн та штраф у розмірі 1 142 782,27 грн. Стягнути з ПрАТ "Волиньобленерго" на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 100 777,67 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” на рішення Господарського суду Волинської області від 22.03.2023 р. у справі №903/989/21, розгляд апеляційної скарги призначено на 15.06.2023 р.
08.06.2023 р.  на адресу апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” надійшли письмові пояснення по справі №903/989/21.
12.06.2023 р. Приватне акціонерне товариство “Волиньобленерго” надіслало на адресу апеляційного господарського суду відзив на апеляційну  скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
У судовому засіданні 15.06.2023 р. оголошена перерва у апеляційному розгляді справи  №903/989/21 на 29.06.2023 р. на 11:00 год.
Представник Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” у судовому засіданні  29.06.2023 р., підтримав доводи апеляційної скарги вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, а відтак просить вказане рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.    
Представник Приватного акціонерного товариства “Волиньобленерго” у судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, стверджує, що рішення прийнято з дотриманням норм матеріального права, а тому вказане рішення необхідно залишити без змін. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд 

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 22.03.2023 р. позов задоволено частково. Суд дійшов висновку, що ПрАТ «НЕК «Укренерго» нараховував відповідачу інфляційні втрати за спірний період виключно за неповний місяць, які у всіх випадках становили менше 15 днів. Отже, індекс інфляції за періоди з червня 2020 року по червень 2021 року розмірі 236 764, 19грн. не може враховуватися при застосуванні заходів відповідальності, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки період прострочення платежів по договору у всіх без винятку випадках  становив менше 15 днів, а відтак суд дійшов висновку про відмову  у стягненні інфляційних втрат в сумі 236 764,19 грн. за період з червня 2020 по червень 2021. Також, суд першої інстанції, дійшов висновку, що позивачем правомірно  нараховано за період з 03.06.2020 по 29.06. 2021 за несвоєчасну оплату планових показників заборгованість у  сумі 1 829 571,18  грн. з них: 3% річних в сумі 228   899,99 грн., пеня у розмірі 393   913,12 грн., та штраф 1 269  758,07 грн.. Крім того, при розгляді клопотання про зменшення розміру судом пені і штрафу, суд дійшов висновку зменшити  штрафні санкції  на 90 % та стягнути  3% річних в сумі 228899,94 грн., штраф у розмірі 126   975,80 грн. та пені у сумі 39   391,31 грн. грн., в решті стягненні штрафних санкцій та  інфляційних втрат суд відмовив.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення щодо них інших учасників справи.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” вказує на те, що Господарським судом Волинської області неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: неправильно застосовано у спірних правовідносинах п.2 постанови НКРЕКП №766 від 08.04.2020 (в редакції Постанови НКРЕКП від 30.04.2020), замість належного п.4 вказаної постанови, та внаслідок цього зроблено помилковий висновок щодо не нарахування пені та штрафу за порушення термінів розрахунку за послуги з передачі за період з червня 2020 по січень 2021 року.
Скаржник, звертає увагу апеляційного суду на те, що Договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0509-02041 від 04.06.2019 є типовим договором у якому найменування контрагента який користується послугою системи передачі є - Користувач системи передачі, але це жодним чином не спростовує статусу відповідача на ринку електричної енергії як ОСР - оператора системи розподілу. Статус позивача як оператора системи передачі та відповідача як оператора системи розподілу визначений п.55 та п.56 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії».
Постановою НКРЕКП від 27.11.2018 №1535 «Про видачу ПРАТ «Волиньобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом». Відповідачу видано як оператору системи розподілу відповідну ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії з 01.01.2019, а також, зокрема, анульовано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом з 01.01.2019. 
ПрАТ «Волиньобленерго» (відповідач) є оператором системи розподілу, а не електропостачальником не заперечувалось і самим відповідачем та неодноразово зазначалося сторонами процесу як в процесуальних документах так і під час судових засідань як в суді першої, так і суді апеляційної та касаційної інстанції. 
Оскільки місцевий господарський суд невірно визначив статус відповідача, це призвело до неправильного застосування господарським судом п.2 Постанови НКРЕКП №766 від 08.04.2020 (в редакції Постанови НКРЕКП від 30.04.2020), замість належного застосування п.4 вказаної Постанови, та внаслідок цього зроблено помилковий висновок щодо ненарахування пені та штрафу за порушення термінів розрахунку за послуги з передачі в період з червня 2020 по січень 2021 року. 
Таким чином, оскільки власне п.4 Постанови НКРЕКП №766 від 08.04.2020 (в редакції Постанови НКРЕКП від 30.04.2020) не містить заборони застосовувати пеню та штраф щодо Операторів системи розподілу (яким є відповідач), то розрахунок позивача щодо періоду нарахування пені та штрафу за порушення відповідачем строків розрахунків з червня 2020 по січень 2021 року є правильним та підлягає задоволенню за цей період вимога щодо стягнення пені в сумі 583 575,81 грн., та штрафу в сумі 2 398 127,74 грн.
Також, апелянт  акцентує увагу безпідставність зменшення судом першої інстанції пені та штрафу задоволених до стягнення на 90% в порядку ст. 551 ЦК та ст.233 ГК, вказує на те що задоволення судом першої інстанції клопотання відповідача і зменшення пені та штрафу (на 90%) за даних обставин справи порушує принцип справедливості, рівності сторін та об`єктивного очікування сторони на отримання компенсації за порушенні зобов`язання.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги Приватне акціонерне товариство “Волиньобленерго” у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано, зменшуючи розмір пені та штрафу на 90 %, взяв до уваги проведення відповідачем повної оплати за надані послуги, незначні терміни прострочення виконання зобов`язання, надмірний розмір стягуваної пені, відсутність в діях відповідача умисних дій (заздалегідь передбачуваних). Судом було зазначено, які ключові обставини він вважає справедливими та пропорційними у вказаних відносинах задля можливості зменшити розмір заявленої до стягнення суми пені.
Також, на думку відповідача, суд першої інстанції, аналізуючи спірні договірні відносини, що виникла між сторонами цього спору, обґрунтовано виходив з умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0509-02041 від 04.06.2019 вбачається, що ПрАТ «Волиньобленерго» у рамках спірних договірних відносин виступає користувачем системи передачі. 
Системний аналіз положень пункту 3 частини першої статті 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" та пункт 1.2 глави 1 розділу І та пункт 1.1 глави 1 розділу XI Кодексу системи передачі, а також пунктів 1.2, 2.2. договору (якими закріплено один із основоположних принципів надання послуги Оператором системи передачі з передачі електричної енергії усім користувачам системи передачі на недискримінаційних засадах), в 5 контексті застосування положень постанови НКРЕКП № 766, дає підстави зробити висновок, що зроблена Регулятором настанова (не застосовувати до електропостачальників та дозволити не застосовувати до Операторів систем розподілу заходів нарахування пені та штрафу) є однаковою щодо усіх користувачів системи передачі (електропостачальників, ОСР, тощо), наслідком якої є тимчасове припинення у період з 08.04.2020 по 27.01.2021 застосування умов усіх договорів в частині нарахування і стягнення пені та штрафу за порушення термінів розрахунку за послуги з передач.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
04.06.2019 між Державним підприємством “Національна енергетична компанія “Укренерго” (оператор системи передачі) та Приватним акціонерним товариством “Волиньобленерго” (користувач) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії від № 0509-02041 (далі - договір).
Згідно із пунктом 1.1 договору оператор системи передачі зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - послуга) відповідно до умов цього договору, а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.
Відповідно до пункту 4.1 договору для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги: - плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених оператором системи передачі повідомлень щодо планового обсягу передачі електричної енергії на розрахунковий місяць; - визначення фактичного обсягу послуги у розрахунковому місяці здійснюється на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точках комерційного обліку, які зареєстровані за відповідним користувачем (додаток 2). З цією метою використовуються дані обліку адміністратора комерційного обліку та ЕІС користувача.
Пунктом 5.1 договору визначено, що планова та фактична вартість послуги (грн) за цим договором визначається шляхом множення планового та фактичного обсягу (МВт-год) за розрахунковий період на тариф на послугу, затверджений регулятором (грн/МВт-год).
Пунктом 6.2 договору установлено поетапний порядок здійснення розрахунку: - 1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з пунктом 4 цього договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з пунктом 4, у кожен з наступних періодів: - 2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового періоду; - 3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового періоду; - 4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового періоду; - 5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця. При цьому розмір оплати в указані періоди повинен бути не меншим планової вартості послуг, яка визначена згідно з пунктом 4, на 5 днів наперед.
Відповідно до пункту 6.3 договору у разі зміни планових обсягів послуги протягом розрахункового місяця користувач: - передає оператору системи передачі письмове факсимільне повідомлення про зміну обсягів послуги не менше ніж за 2 робочі дні до моменту очікуваної зміни планових обсягів послуги; - сплачує вартість послуги до дати очікуваного перевищення запланованих обсягів послуги або зменшує останній/останні планові платежі на відповідну суму у разі зменшення запланованих обсягів послуги.
Згідно із пунктом 6.5 договору користувач здійснює розрахунок з оператором системи передачі за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акту приймання-передачі послуги, який оператор системи передачі надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком", з використанням електронно-цифрового підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документ в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до пункту 6.6 договору у разі виникнення розбіжностей за отриманим від оператора системи передачі за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі послуги, користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі послуги вартість послуги шляхом направлення оператору системи передачі повідомлення протягом 5 робочих днів з моменту отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений договором термін. Якщо користувач не надає оператору системи передачі повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнято без розбіжностей.
Пунктом 6.7 договору передбачено, що у випадку порушення користувачем термінів розрахунку оператор системи передачі має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу. У разі якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої послуги, оператор системи передачі (за заявою користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх як оплату послуги наступних розрахункових періодів. У разі недотримання оператором системи передачі цих термінів користувач має право нарахувати пеню у розмірі 0,1 % від суми коштів (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня), що підлягають поверненню, за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання оператором системи передачі зобов`язань щодо повернення коштів. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми коштів, що підлягають поверненню.
Відповідно підпунктом 1 пункту 7.1 договору оператор системи передачі має право отримувати від користувача своєчасну оплату за послугу. Цьому праву оператора системи передачі кореспондує встановлений підпунктом 3 пункту 9.3 договору обов`язок користувача здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за послугу на умовах, визначених цим Договором.
Згідно актів приймання-передачі послуги відповідачем: за червень 2020 року від 30.06.2020 отримано - 22.07.2020, оплачено - 17.07.2020; за липень 2020 від 31.07.2020 отримано 20.08.2020, оплачено 14.08.2020; за серпень 2020 від 31.08.2020 отримано 21.09.2020, оплачено 30.09.2020 (з простроченням 5 днів); за вересень 2020 від 30.09.2020 отримано 02.11.2020, оплачено 30.10.2020; за жовтень 2020 від 31.10.2020 отримано 20.11.2020, оплачено 30.11.2020 (з простроченням 4 дні); за листопад 2020 від 30.11.2020 отримано 28.12.2020, оплачено 11.01.2021 (з простроченням 10 днів); за грудень 2020 від 31.12.2020 отримано 25.01.2021, оплачено 29.01.2021; за січень 2021 від 31.01.2021 отримано 22.02.2021, оплачено 26.02.2021; за лютий 2021 від 28.02.2021 отримано 22.03.2021, оплачено 31.03.2021 (з простроченням 5 днів); за березень 2021 від 31.03.2021 отримано 26.04.2021, оплачено 30.04.2021; за квітень 2021 від 30.04.2021 отримано 21.05.2021, оплачено 31.05.2021 (з простроченням 4 дні); за травень 2021 від 31.05.2021 отримано 22.06.2021, оплачено 30.06.2021 (з простроченням 4 дні); за червень 2021 від 30.06.2021 отримано т 19.07.2021, оплачено 30.07.2021 (з простроченням 7 днів).
Також між сторонами було підписано акти коригування: від 23.09.2020 до акту від 29.02.2020 приймання-передачі, який отримано відповідачем 30.09.2020, оплачено 21.10.2020 (з простроченням 15 днів); від 29.09.2020 до акту від 31.03.2020 приймання-передачі, який отримано відповідачем 16.10.2020, оплачено 29.10.2020 (з простроченням 7 днів); від 21.12.2020 до акту від 31.07.2020 приймання-передачі, який отримано відповідачем 04.01.2021, оплачено 20.01.2021 (з простроченням 12 днів).
Позивач звернуся з позовом та просив стягнути 5 111 038,92 грн, з них 977 488,93 грн пені, 228 899,99 грн – 3 % річних, 236 764,19 грн інфляційних втрат, 3 667 885,81 грн штрафу за період з 2020-2021 за несвоєчасну оплату планових показників.

4.Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.
Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України установлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не установлено договором.
Частиною 1 ст. 903 ЦК України установлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не установлено договором або законом.
Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За приписами п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Приписами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 
Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.
Оцінивши в сукупності матеріали справи, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.
З матеріалів справи вбачається, що Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Приватного акціонерного товариства “Волиньобленерго” про стягнення 5 111 038,92 грн, з них 977 488,93 грн пені, 228 899,99 грн – 3 % річних, 236 764,19 грн інфляційних втрат, 3 667 885,81 грн штрафу. 
Суд першої інстанції при розгляді справи застосував до вказаних правовідносин постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 08.04.2020 №766    "Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни (далі - період дії карантину).
Відповідно до вказаної постанови Господарський суд Волинської області вказав на те, що у період з 08.04.2020 по 27.01.2021 діяли обмеження щодо застосування оператором системи передачі, яким є позивач, до операторів системи розподілу (відповідача у справі) заходів щодо нарахування пені і штрафу, які не були враховані позивачем у своєму розрахунку, наведеному у позовній заяві. 
Відтак, суд першої інстанції, дійшов висновку, про необхідність відмовити у задоволенні  стягнення пені та штрафу за період коли діяли обмеження щодо застосування оператором системи передачі, яким є позивач, до операторів системи розподілу (відповідача у справі) заходів щодо нарахування пені і штрафу.
Таким чином, суд першої інстанції вказав на те, що  позивачем у позовній заяві було необґрунтовано, всупереч законодавству, що регулює спірні відносини, нараховано штраф на загальну суму 2 398  127, 74 грн. та нараховано пеню на загальну суму 583  575, 81 грн.

Однак, колегія суддів за результатами розгляду справи вважає за необхідне зазначити наступне.
  НКРЕКП затвердила типовий договір про надання послуг з передачі електричної енергії як додаток 6 до Кодексу системи передачі, в якому містяться, зокрема, положення стосовно нарахування пені та стягнення штрафу за порушення термінів розрахунку за послуги з передачі. Укренерго та Волиньобленерго уклали договір відповідно до змісту вказаного затвердженого типового договору.
Постановою НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни ОСП надано настанови. До указаної постанови вносилися зміни.
Пунктами 2, 4 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 (у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 № 905) надано такі настанови:
- ОСП (який виконує функцію Адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників заходи, передбачені пунктами 5.7 та 7.4 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, що є додатком 6 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309 (або пунктами, аналогічними за змістом в укладених сторонами договорах) (пункт 2);
-  ОСП дозволити не застосовувати до Операторів систем розподілу заходи, передбачені пунктами 5.7 та 7.4 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, що є додатком 6 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309 (або пунктами, аналогічними за змістом в укладених сторонами договорах), та пунктами 6.1 та 6.10 Типового договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, що є додатком 5 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309 (або пунктами, аналогічними за змістом в укладених сторонами договорах) (пункт 4).
Пунктом 5.7. Типового договору передбачено сплату пені та штрафу. Відповідний пункт викладено в пункті 6.7. договору.
  Відповідно до частини першої  статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії": електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу (пункт 30);
оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (пункт 55);
оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності (пункт 56).
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.08.2022 у справі №912/1941/21 дійшла висновку, що 08.04.2020 НКРЕКП прийнято обов`язкове до виконання учасниками ринку рішення, оформлене постановою №766, про незастосування ОСП до електропостачальників заходів, передбачених, зокрема, пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, тобто щодо нарахування пені та стягнення штрафу. Встановлені вказаною постановою правила діяли в період з 08.04.2020 до 26.01.2021 (пункт 122).
За таких обставин НКРЕКП своєю постановою затвердила Кодекс системи передачі, додатком до якого є Типовий договір про надання послуг з передачі електричної енергії, від змісту якого сторони не можуть відступати, а пізніше своєю постановою заявила про тимчасове (починаючи з 08.04.2020) незастосування окремих положень вказаного типового договору та всіх договорів, укладених на його підставі, зокрема, про нарахування пені та стягнення штрафу, з подальшим поновленням застосування таких положень з 27.01.2021 (пункт 123).
  Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 912/1941/21 досліджувала питання незастосування ОСП заходів щодо нарахування пені та штрафу до електропостачальників, що передбачено пунктом 2 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 (у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 № 905).
  Пункт 2 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 (у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 № 905) містить імперативну заборону застосовувати до електропостачальників заходів щодо нарахування пені та штрафу, що слідує із формулювання норми: "ОСП не застосовувати…".
Водночас у пункті 4 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 №766 (у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 № 905) закріплено диспозитивне положення стосовно можливості ОСП не застосовувати до Операторів систем розподілу заходів щодо нарахування пені та штрафу, що слідує з формулювання норми: "ОСП дозволити не застосовувати". Тобто указана норма фактично закріплює право ОСП, а не обов`язок, як це передбачено у пункті 2 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 №766 (у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 №905).
Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Приватне акціонерне товариство “Волиньобленерго” є Оператором системи розподілу.
Отже, доводи скаржника щодо помилкового застосування до спірних правовідносин пункту 2 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 №766 (у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 № 905) замість пункту 4 знайшли своє підтвердження, оскільки відповідач є Оператором системи розподілу, а не електропостачальником. Відповідно, висновок суду першої інстанції щодо часткового незастосування до відповідача заходів зі стягнення пені та штрафу є помилковим, тому що вказана норма передбачає право ОСП не застосовувати пеню та штраф до Оператора системи розподілу, а не встановлює заборону такого нарахування.
Аналогічна  правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.05.2023 р.  у справі №914/2453/21.
Відтак, враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що  позивачем у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання  правомірно та обґрунтовано нараховано відповідачу 977488,93 грн. пені та 3  667  885,81 грн. штрафу 
Також, суд апеляційної інстанції перевіривши розрахунок позивача 3% річних у сумі  228  899, 99 грн., дійшов висновку, що вказана сума  нарахована відповідно до статті 625 ЦК України, а тому підлягає задоволенню. 

В подальшому, судом першої інстанції правомірно вказано на те, що Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 виклав правову позицію щодо застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини 2 статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.
У даній постанові об`єднана палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що "сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль),  тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується."
Як слідує із матеріалів справи, ПрАТ “НЕК “Укренерго” нараховував відповідачу інфляційні втрати за спірний період виключно за неповний місяць, які у всіх випадках становили менше 15 днів. 
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що індекс інфляції за періоди з червня 2020 року по червень 2021 року розмірі 236 764, 19 грн. не може враховуватися при застосуванні заходів відповідальності, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки період прострочення платежів по договору у всіх без винятку випадках  становив менше 15 днів, а відтак Господарський суд Волинської області дійшов правомірного висновку про відмову  у стягненні інфляційних втрат в сумі 236  764,19 грн. за період з червня 2020 по червень 2021.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем позовні вимоги у частині стягнення з відповідача  3% річних в сумі 228  899,99 грн., пені у розмірі 977 488,93 грн. та штрафу у розмір  3  667 885,81 грн. є підставними та обґрунтованими.

Щодо доводів скаржника щодо відсутності підстав для зменшення розміру пені та штрафу, то апеляційний господарський суд  виходить з такого.
Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Положенням  ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17.
Верховний Суд неодноразово у рішеннях викладав правові позиції, що дають підстави вважати про те, що розмір штрафних санкцій має бути співмірним із заподіяними збитками.
Так, у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 р. по справі №907/532/18 зазначено, що відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. У постанові Верховного Суду від 18.03.2020 р. по справі №902/417/18 зазначено таке. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі..    Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені  статтями 549-552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої  статті 551 ЦК України   про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша    статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.    Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.    Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
    З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до  статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.
Отже, з урахуванням   конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та зокрема, зазначених вище   критеріїв, суд має право зменшити  загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З огляду на наведені правові позиції Верховного Суду судом встановлено, що позивач у позовній заяві не зазначає та не надає розрахунок  будь-яких збитків, які йому були завдані відповідачем у зв`язку з простроченням оплати послуг по договору. 
Обґрунтовуючи своє право на зменшення судом штрафних санкцій, відповідач доводить,  що об`єктивні обставини, які склалися на ринку електричної енергії у спірних період часу та запровадження на території України з 18.03.2020 карантину знизився рівень надходження коштів від споживачів електричної енергії, що своєю чергою призвело до зниження рівня оплат електропостачальників за надані їм ПрАТ „Волиньобленерго” послуги з розподілу електричної енергії.
З часу запровадження в Україні карантину значно погіршилась платіжна дисципліна, зокрема побутових споживачів за поставлену електричну енергію.  При цьому згідно з пп. 5 п. 3 Прикінцевих положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)” встановлено заборону на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни здійснювати припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.
У зв`язку з цим у відповідача у спірний період (червень 2020 р. – червень 2021) систематично була наявна заборгованість постачальників електричної енергії, що провадять свою діяльність на території Волинської області, зокрема постачальника універсальних послуг та постачальника „останньої надії”. 
Зокрема, станом на 01.01.2021 року заборгованість електропостачальників перед відповідачем складала 34 753 188,91 грн. Станом на 01.12.2021 загальна сума заборгованості склала 119 632 471,31 грн. Серед найбільших боржників є, зокрема Товариство з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут” та Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності “Укрінтеренерго”, що є, відповідно, постачальником універсальних послуг та постачальником „останньої надії”. 
19.12.2018 Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності “Укрінтеренерго” (електропостачальник) приєдналось до умов публічного договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, розробленим та оприлюдненим на офіційному вебсайті ПрАТ “Волиньобленерго” (договір №01/18-РС від 04.12.2018). Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 року по справі №910/5737/20 року задоволено позовні вимоги ПрАТ “Волиньобленерго” про стягнення  з ДПЗД “Укрінтеренерго” 1994569,7 грн. Станом на 01.12.2021 заборгованість ДПЗД “Укрінтеренерго” перед ПрАТ “Волиньобленерго” згідно договору №01/18-РС від 04.12.2018 складає 849173,09 грн. Заявою –приєднанням від 02.12.2019 року ДПЗД “Укрінтеренерго” приєдналось до умов публічного договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії (договір №155/19-РС від 28.12.2019). Заборгованість станом на 01.12.2021 склала 2994217,6 грн. 
Заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут” згідно договору №01/18-РС від 04.12.2018р. електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії склала 111256484,62 грн. та згідно договору №40/20-РС від 29.04.2020р. електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії  склала 3150762,11 грн. З електропостачальником неодноразово проводилась заходи щодо досудового врегулювання спору, про що свідчать претензії (додаються до матеріалів справи). 
Найбільший боржник відповідача - ТОВ “Волиньелектрозбут” було утворене під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу, на якого відповідно до п.13 розділу ХVII “Прикінцеві та перехідні положення” ЗУ “Про ринок електричної енергії” покладено обов`язок упродовж чотирьох років з 1 січня 2019 року виконувати функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території Волинської області.
Згідно з п.93 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про ринок електричної енергії” універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України. Частиною 1 ст.63 ЗУ “Про ринок електричної енергії” передбачено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.
Постачальник універсальних послуг не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, які знаходяться на території здійснення його діяльності, в укладенні договору постачання електричної енергії.
ТОВ “Волиньелектрозбут”    є єдиним постачальником універсальної послуги на території  Волинської області і зобов`язаний обслуговувати споживачів-фізичних осіб, об`єкти бюджетної та соціальної сфери, до складу яких входять медичні, шкільні, навчальні заклади та дитячі садки, а також інші соціально важливі об`єкти. Отже, специфіка роботи підприємства полягає в тому, що основними споживачами електричної енергії є населення та бюджетні підприємства, які мають постійну значну заборгованість за спожиту електричну енергію і мають тенденцію оплачувати заборгованість лише, коли з`являться грошові кошти або ці кошти стягуються на виконання рішення суду.
Враховуючи вищезазначене, несвоєчасність виконання зобов`язань з оплати електричної енергії даною категорією споживачів значно впливає як на фінансовий стан найбільшого боржника відповідача – так і на фінансовий стан ПрАТ „Волиньобленерго”, значну частину доходів якого складає плата ТОВ „Волиньелектрозбут” за надані послуги з розподілу електричної енергії . 
Відповідач звертав увагу суду на те, що  неможливість вчасно проводити оплату наданих послуг з передачі електричної енергії НЕК “Укренерго” була зумовлена об`єктивними чинниками, які не залежали від дій чи волевиявлення відповідача, - а наявністю значної суми заборгованості ТОВ „Волиньелектрозбут” та ДП „Укрінтернерго” (що є постачальником „останньої надії”) за надані відповідачем послуги з розподілу електроенергії. У свою чергу, заборгованість вказаних боржників відповідача виникла також у зв`язку з запровадженням Урядом карантину на території України та встановленням законодавчої заборони на відключення боржників, що в сукупності призвело до значного погіршення платіжної дисципліни на ринку електричної енергії.  
Отже, колегією суддів встановлено, що  відповідач не здійснював злісного ухилення від виконання своїх обов`язків по сплаті платежів по договору, а здійснював їх по мірі власної фінансової можливості без великих періодів прострочення. 
Більше того, відповідач задля покриття касових розривів, спричинених наявною заборгованістю постачальника універсальних послуг (ТОВ „Волиньелектрозбут”) та „останньої надії” (ТОВ „Укрінтеренерго”), а також для проведення розрахунків з НЕК „Укренерго” по договору  використовував  кредитні кошти, що призводило до додаткових витрат у вигляді сплати процентів, комісії за користування кредитними коштами. 
Так, відповідно до довідки ПАТ „Укргазбанк” від 16.12.2021 відповідач у 2020-2021 роках систематично користувався кредитними коштами за овердрафтом, що призводило до утворення від`ємного сальдо по рахунку, зокрема в окремі періоди - до 22 млн. грн.  
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку,  що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, процентів річних і інфляційних втрат суд дійшов висновку, що  не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання,.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові  Великої Палати Верховного Суду у справі №902/417/18 від 18.03.2020.
Згідно з частиною шостою статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Пунктом 6.7 договору передбачено, що у випадку порушення користувачем термінів розрахунку оператор системи передачі має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу. У разі якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої послуги, оператор системи передачі (за заявою користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх як оплату послуги наступних розрахункових періодів. У разі недотримання оператором системи передачі цих термінів користувач має право нарахувати пеню у розмірі 0,1 % від суми коштів (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня), що підлягають поверненню, за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання оператором системи передачі зобов`язань щодо повернення коштів. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми коштів, що підлягають поверненню.
Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. 
Дана норма кореспондується із частиною третьою   статті 551 ЦК України     відповідно до змісту, якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Судами досліджено та матеріалами справи підтверджено про те, що відповідач повністю виконав зобов`язання по договору, на день розгляду справи заборгованість відсутня. Докази завдання позивачу збитків таким простроченням оплати відсутні. Крім того, не може залишитись поза увагою суду, що невиконання умов договору поставки забезпечене 3% річних.
Крім того, колегія суддів бере до уваги  обставини щодо відсутності  ознак навмисного ухилення відповідача від оплати за договором поставки, оскільки невчасність оплати було спричинено запровадженням дії воєнного стану, що негативно вплинуло на здійснення господарської діяльності відповідача.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення  штрафних санкцій на 50 % та стягнути штраф у розмірі 1  833  942,91 грн., пеню у сумі 488  744,47 грн., в решті стягненні штрафних санкцій - відмовити. 
Отже, суд апеляційної інстанції робить висновок про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 488 744,47 грн. - пені, 228 899,99 - 3% річних, 1 833 942,91 грн. – штрафу. Натомість у задоволенні вимог про стягнення 488 744,47 грн. - пені, 1 833 942,91 грн. - штрафу та 236 764,19 грн. - інфляційних втрат, колегія суддів - відмовляє.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що в апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” частково наведено достатні та переконливі доводи, на підставі яких колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для частково задоволення апеляційної скарги.                                                                                                                                                                                                                                                                                     
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Волинської області від 22.03.2023 р. у справі №903/989/21 не відповідає вимогам щодо повного та достовірного встановлення обставин, які підлягали     встановленню господарським судом.
За таких обставин, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” на рішення Господарського суду Волинської області від 22.03.2023 р. у справі №903/989/21 слід задовольнити частково, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення. 
Здійснити розподіл судових витрат у відповідності до ст. 129 ГПК України.                                                                 
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                            
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” на рішення Господарського суду Волинської області від 22.03.2023 р. у справі №903/989/21 задовольнити частково, рішення Господарського суду Волинської області скасувати. 

Прийняти нове рішення, у зв`язку з чим викласти  резолютивну частину в такій редакції:

" Позов задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства “Волиньобленерго” (вул.Єршова,4, м.Луцьк, Волинська область, 43023, код ЄДРПОУ 00131512) на користь Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” (вул.Симона Петлюри,25, м.Київ, 01032, код ЄДРПОУ 00100227) 488 744,47 грн. - пені, 228 899,99 - 3% річних, 1 833 942,91 грн. – штрафу, а також 76 665,58  грн. витрат по сплаті судового збору.

У стягненні 488 744,47 грн. - пені, 1 833 942,91 грн. - штрафу та 236 764,19 грн. - інфляційних втрат, відмовити. 

Стягнути з Приватного акціонерного товариства “Волиньобленерго” (вул.Єршова,4, м.Луцьк, Волинська область, 43023, код ЄДРПОУ 00131512) на користь Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” (вул.Симона Петлюри,25, м.Київ, 01032, код ЄДРПОУ 00100227) 71914,13 витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду Волинської області.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому  статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/989/21 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "06" липня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Філіпова Т.Л. 

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.  

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.