Справа № 452/4045/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С. 
Провадження № 22-ц/811/3048/22                                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія: 60

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       20 червня 2023 року                                                 м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Зеліско-Чемерис К.Р., 
з участю: представника відповідача  ОСОБА_1  – ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:
У листопаді 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 27 кв.м., у порядку спадкування за заповітом після смерті матері – ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати – ОСОБА_5 , якій на праві особистої власності належав будинок АДРЕСА_1 , в якому вона проживала до дня смерті.
За життя, ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений 26.02.1990 року секретарем виконкому П`яновицької сільської ради народних депутатів Самбірського району Львівської області за реєстровим №3, відповідно до якого все своє майно заповіла своїм дітям: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , у рівних частинах.
Позивач зазначає, що ОСОБА_4 відмовилась від належної їй частки в спадщині на користь позивача, а тому вона має право на 2/3 частини спадкового будинку, однак, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на будинок, їй було відмовлено нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому вона змушена звернутись за захистом своїх прав у судовому порядку.
Заочним рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2022 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини житлового будинку, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 14 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2022 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду – залишено без задоволення.
Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.
Апелянт зазначає, що в період з січня по липень 2022 року він з об`єктивних причин не міг подати відзиву на позовну заяву та прийняти участь в судовому розгляді, оскільки є особою старшого віку – 84 роки, постійно хворіє, з другої половини липня по серпень 2022 року погано себе почував, потребував лікування, а також, враховуючи воєнний стан та пов`язані з ним обмеження і труднощі, не міг отримати належної юридичної допомоги та забезпечити участь представника в судовому засіданні. 
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог та подаючи заяву про перегляд заочного рішення, він звертав увагу суду на існування заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 27 січня 1997 року про відмову від належних їм часток у спадщині на його ( ОСОБА_1 ) користь, однак, суд не врахував цієї обставини, а також не дав належної правової оцінки тому факту, що заява ОСОБА_4 від 01.10.2021 року про відмову від спадкування майна матері за заповітом на користь ОСОБА_3 , яку остання надала суду для підтвердження заявлених вимог, вчинена ОСОБА_4 , як одним із спадкоємців за заповітом, через 31 рік після відкриття спадщини, а не у шестимісячний строк, як визначено законом.
Також апелянт звертає увагу, що у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом, його частка переходить до інших спадкоємців і розподіляється між ними в рівних частках. 
Вважає, що наведені обставини є істотними для правильного вирішення справи і дають обгрунтовані підстави для висновку про те, що позивач не набула права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування.
19.05.2023 року позивач ОСОБА_3 , в особі свого представника – адвоката Куцалаби Г.В., подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.
Звертає увагу, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечують підписання долучених апелянтом заяв від 27 січня 1997 року, окрім того, такі заяви викликають сумнів у їх достовірності, оскільки заяви відсутні в матеріалах спадкової справи №273, заведеної 05 жовтня 1990 року Самбірською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_5 , і, згідно довідки Бісковицької сільської ради Самбірського району №100 від 19.10.2022 року, в реєстровій книзі запису нотаріальних дій колишньої П`яновицької сільської ради Самбірського району запис про такі заяви-відмови відсутній. 
В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 повторно не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, представник позивача – адвокат Куцалаба Г.В. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із її перебуванням у відпустці, однак, у задоволенні такого клопотання колегією суддів відмовлено, оскільки клопотання про відкладення розгляду справи стороною позивача подане повторно і причини неявки представника не підтверджені документально, тому справу розглянуто відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності. 
Заслухавши пояснення сторони відповідача ОСОБА_1 в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20, 52).
Позивач ОСОБА_3 та відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 є дітьми спадкодавця (а.с.6, 18-19, 53 зворот). 
За життя, ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений 26 лютого 1990 року секретарем виконкому П`яновицької сільської ради народних депутатів Самбірського району Львівської області за реєстровим №3, відповідно до якого все своє майно заповіла своїм дітям: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , у рівних частинах (а.с.54).
Останнім зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_5 на момент її смерті було: АДРЕСА_1 (а.с.68).
Житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарства – «колгоспний двір», головою якого була ОСОБА_5 , що підтверджено довідкою Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації Управління майном спільної власності Львівської обласної ради від 06 жовтня 2021 року №2463 (а.с.16, 57).
20.04.1990 року виконавчим комітетом П`яновицької сільської ради народних депутатів Самбірського району Львівської області видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок (а.с.17), згідно з яким, жилий будинок по АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 , на праві особистої власності.
Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради народних депутатів від 15.02.1990 року №97 (а.с.14).
Запис про реєстрацію жилого будинку на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_5 , внесено в реєстрову книгу №21 20.04.1990 року (а.с.17). 
Згідно довідки №83 від 21.10.2021 року, виданої виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області (а.с.22), останнім і єдиним членом бувшого колгоспного двору по АДРЕСА_1 була ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Таким чином, названими вище правовстановлюючими документами підтверджено право особистої власності ОСОБА_5 на житловий будинок в АДРЕСА_1 , як голови та останнього члена колгоспного двору. 
Згідно зі статтею 549 ЦК УРСР (1963 року), в редакції, чинній на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, і зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Статтею 553 цього Кодексу визначено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини  на  користь кого-небудь з інших спадкоємців,  закликаних  до  спадкоємства  за законом або за заповітом, а також на користь держави  або  окремих державних,  кооперативних  або  інших  громадських    організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.  Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). 
З матеріалів спадкової справи, заведеної 05 жовтня 1990 року Самбірською районною державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_5 (а.с.51-58), встановлено, що у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись позивач ОСОБА_3 (заява від 07.12.1990 року) та відповідач ОСОБА_1 (заява від 05.10.1990 року).
Відповідач ОСОБА_4 на момент смерті ОСОБА_5 разом із матір`ю не проживала і заяви про прийняття спадщини, або ж заяви про відмову від спадщини на користь інших спадкоємців у нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 не подавала.
Таким чином, згідно зі статтею 553 ЦК УРСР, спадкоємець ОСОБА_4 вважається такою, що відмовилася від спадщини, оскільки не вчинила жодної з дій, передбачених статтею 549 цього Кодексу, що свідчать про прийняття спадщини. 
При цьому, необхідно зазначити, що заява ОСОБА_4 від 01.10.2021 року про відмову від спадщини на користь позивача ОСОБА_3 (а.с.23) не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки така заява подана названим спадкоємцем після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 . 
На цій же підставі не можуть враховуватись й заяви-відмови ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від спадщини на користь брата ОСОБА_1 , посвідчені 27.01.1997 року головою виконкому П`яновицької сільської ради (а.с.93, 94), оскільки такі заяви також складені після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 . 
Отже, з урахуванням наведених вище норм закону та встановлених обставин справи, спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 є: позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 , а тому кожний із них має право на успадкування по 1/2 частині спірного спадкового будинку.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.
Беручи до уваги ту обставину, що у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на будинок, державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначене нерухоме майно, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, не застосувавши закон, який підлягав застосуванню до спірних правовідносин, що призвело до помилкових висновків по суті вирішення спору, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 з наведених вище мотивів.
Ураховуючи часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та наслідки розгляду справи апеляційним судом, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 248 грн. 10 коп. підлягають стягненню з позивача. 
У зв`язку з перебуванням одного із членів колегії суддів у відрядженні в період з 26 по 30 червня 2023 року включно, повний текст постанови складений 03 липня 2023 року.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2022 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково. 
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями (спорудами) по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 248 гривень 10 копійок. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 03 липня 2023 року.

Головуючий                                                  С.М. Бойко 

Судді:                                                           С.М. Копняк

                                                        А.В. Ніткевич