УХВАЛА

17 липня 2023 року 
м. Київ 
справа № 120/2833/22
адміністративне провадження № К/990/24757/23  

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Олендера І.Я., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі №120/2833/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки).
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.03.2022 позов повернуто заявнику.
Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку та просила поновити пропущений строк на апеляційне оскарження.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2022 визнано неповажними причини пропуску позивачем строку подання апеляційної скарги та залишено останню без руху.
Як зазначено в ухвалі: апеляційну скаргу позивачем вперше подано 08.04.2022, проте ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2022 її повернуто скаржнику; повторно апеляційну скаргу позивач подав 28.06.2022, яку ухвалою від 15.08.2022 повернуто у зв`язку з неусуненням виявлених недоліків; втретє з апеляційною скаргою апелянт звернувся до суду 10.09.2022, тобто з пропуском строку визначеного статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)
Вважаючи відсутніми підстави для поновлення строку, апеляційний суд в ухвалі від 08.11.2022 вказав, що заява ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, не відповідає вимогам статті 296 КАС України, адже у ній застосовані зневажливі вислови та необґрунтовані звинувачення, які дискредитують посадових осіб суду.
На виконання вимог ухвали ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подано заяву.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2022 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою позивача на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
Постановляючи ухвалу, суд апеляційної інстанції вказав, що надісланою заявою висловлено ряд звинувачень щодо судді Сьомого апеляційного адміністративного суду, який постановив ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, зокрема, у непорядності, недотриманні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, приписів Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексу суддівської етики та присяги судді та ін.
Надаючи оцінку зазначеним у заяві доводам, апеляційний суд зазначив, що клопотання позивача зводиться до залякування та погроз, що висловлені на адресу судді; положення процесуального законодавства надають право особі оскаржити судові рішення, а отже у випадку незгоди з позицією суду, викладеною в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, позивач має право оскаржити в касаційному порядку судове рішення, а не вдаватись до погроз та образ, які можна розцінити як спробу здійснення тиску на суд.
З урахуванням цього, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не доведено наявності обставин, що перешкоджали йому звернутися до суду в межах строку, визначеного статтею 295 КАС України, що відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 299 КАС України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.
Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 10.07.2023 звернулась з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі №120/2833/22, а матеріали справи скерувати до апеляційного адміністративного суду для вирішення питання про відкриття провадження.
Подаючи касаційну скаргу, позивач також наводить підстави, що зумовили пропуск визначеного законом процесуального строку на касаційне оскарження спірного в цій справі  судового рішення.    
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Верховним Судом встановлено наступне.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Частиною четвертою статті 328 КАС України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У той же час, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що враховуючи межі перегляду, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму процесуального права порушено судами першої та (або) апеляційної інстанцій, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Оцінивши обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 з точки зору викладення у ній підстав касаційного оскарження передбачених статтею 328 КАС України, Верховний Суд установив, що доводи касаційної скарги зводяться лише до цитування норм права, рішень Конституційного Суду України, Європейського суду з прав людини, які, на думку позивача, гарантують останньому право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Фактично ОСОБА_1 не погоджується саме із результатом розгляду апеляційним судом її апеляційної скарги - відмовою у відкритті апеляційного провадження, проте не наводить конкретних доводів (з належним їх обґрунтуванням), які б вказували, зокрема, на неправильне застосування норм матеріального права або порушення апеляційним судом норм процесуального права із посиланням на відповідні норми права.
Право на доступ до суду, зокрема, до суду апеляційної/касаційної інстанції, не є абсолютним; вимоги, за яких таке право може бути реалізоване в порядку адміністративного судочинства, врегульовані КАС України. 
Вимоги, за яких може бути реалізоване право на апеляційне оскарження в адміністративній справі, визначені - главою 1, розділу ІІІ КАС України.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судового рішення у касаційному порядку.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Крім того, як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», позивач реалізовує своє право на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції вже вп`яте. Ухвалами від 15.02.2023, від 22.03.2023, від 01.05.2023 та від 01.06.2023 Верховний Суд вже повертав касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі №120/2833/22. У кожній зі свої ухвал Верховний Суд наголошував на чітких передбачених КАС України вимогах, за дотримання яких суд касаційної інстанції наділений повноваженнями відкрити касаційне провадження у справі. В попередніх ухвалах Верховний Суд вже звертав увагу скаржника на те, що у попередньо поданих касаційних скаргах, які схожі за змістом з цією касаційною скаргою, не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті провадження в касаційному порядку.
Втім, звертаючись до суду з цією касаційною скаргою, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, які були вказані Верховним Судом. Змістовно обґрунтування касаційної скарги не змінилося, що свідчить виключно про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження.
Відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
Керуючись статтями 169, 248, 332, 355, 359 КАС України, Суд - 
у х в а л и в:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі №120/2833/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
                 Суддя                                                                                          І.Я. Олендер