УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

18 липня 2023 року 

м. Київ

справа № 2040/6923/18
адміністративне провадження № К/990/17910/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Єзерова А.А.,

перевірив касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року (суддя                Бабаєв А.І.) та 
постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року (колегія у складі суддів: Перцової Т.С., П`янової Я.В., Жигилія С.П.)
у справі № 2040/6923/18 
за позовом  ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України 
про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

УСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду із позовом до Міністерства оборони України (далі - Міноборони України; відповідач), у якому просила:
- скасувати п. 2 Протоколу № 83 засідання Комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.08.2017;
- зобов`язати Міноборони України призначити одноразову грошову допомогу відповідно до ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку із смертю її чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_2 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 09.07.2019 відмовив у задоволенні позову.
Позивачка оскаржила таке рішення суду в апеляційному порядку. 

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 21.10.2021 змінив мотиви ухвалення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2019, у іншій частині залишив це судове рішення без змін.

13.05.2023 ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, що 17.05.2023 надійшла до Верховного Суду, у якій, із посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Верховний Суд ухвалою від 06.06.2023 визнав неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження у зв`язку із непідтвердженням ОСОБА_1 наявності таких обставин відповідними та належними засобами доказування; залишив касаційну скаргу без руху відповідно до ч. 3 ст. 332 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України).

30.06.2023 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження. Заява обґрунтована тим, що вона протягом розгляду цієї справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій постійно цікавилася розглядом справи, розраховувала на розгляд Верховним Судом її касаційної скарги терміном від півтора до трьох років, оскільки раніше оскаржувала у касаційному порядку ухвалені судами рішення у цій справі, розгляд касаційної скарги тривав понад 20 місяців; до березня 2023 року не мала підстав для стурбованості щодо відсутності інформації про розгляд касаційної скарги, поданої 29.11.2021. Також зазначає про те, що Верховний Суд у грудні 2021 року не вживав заходи щодо повідомлення її про повернення касаційної скарги; покликається на дію в Україні воєнного стану та службову недбалість співробітників Акціонерного товариства АТ «Укрпошта» щодо повернення до Суду поштового відправлення з відмітною «за закінченням встановленого строку зберігання». Не погоджується із висновком Верховного Суду в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху про закінчення строку на подання касаційної скарги 22.11.2021, оскільки копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції її представник отримав 02.11.2021.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Суд виходить із такого.
Верховний Суд в ухвалі від 06.06.2023 про залишення касаційної скарги без руху наголошував на тому, що ОСОБА_1 у наданий Судом строк має підтвердити сумлінність у захисті своїх інтересів та вжиття нею необхідних дій для ознайомлення з ходом судового провадження. 
Про необхідність виконання заявником (учасником справи) такого обов`язку Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував в ухвалах щодо прийнятності у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Teuschler v. Germany), заява № 47636/99, від 04.10.2001; рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10.02.2005; ухвалу щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01.04.2008; та рішення у справі «Мускат проти Мальти» (Muscat v. Malta), заява № 24197/10, пункт 44, від 17.07.2012).
У справі, що розглядається, ОСОБА_1 не продемонструвала належної сумлінності у захисті своїх власних інтересів.

Верховний Суд не має «усталеної практики» здійснювати розгляд касаційних скарг у строки, непередбачені ст. 389 КАС України. 
Більш того, у даному випадку йдеться про питання прийнятності касаційної скарги ОСОБА_1 , що вирішується протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги (ч. 7 ст. 332 КАС України, ч. 6 ст. 333 КАС України, ч. 2 ст. 334 КАС України).
Тому, скаржниця не мала підстав розраховувати на безумовне відкриття касаційного провадження та розгляд її скарги протягом 1,5-3 річного строку.

Щодо невжиття Судом заходів щодо повідомлення її про повернення касаційної скарги.
Відповідно до ч. 5 ст. 251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
На виконання зазначеної норми процесуального права Верховний Суд направляв ОСОБА_1 копію ухвали від 13.12.2021 про повернення касаційної скарги, проте поштове відправлення повернулося до Суду без вручення із відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання". Тобто, Суд, який не є поштовим сервісом та не відповідає за доставку поштової кореспонденції, вчинив належні передбачені КАС України дії щодо надсилання скаржниці рекомендованою кореспонденцією копії судового рішення.
Про це Суд зазначив в ухвалі від 06.06.2023 про залишення касаційної скарги без руху, при цьому, не стверджував про отримання скаржницею поштового відправлення. 
Разом з тим, періоди бездіяльності позивачки між процесуальними діями (подання вперше касаційної скарги) та подання повторно касаційної скарги становить більше 17 місяців,                       ОСОБА_1 , не отримавши вчасно копії ухвали про відкриття касаційного провадження, могла поцікавитися про хід розгляду справи.
Той факт, що скаржниця вчасно не скористалася відповідними можливостями, не звільняє її від обов`язку навести поважні (об`єктивні) підстави пропуску строку на касаційне оскарження.

Уведення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків. Питання поновлення такого строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Загальновідомою обставиною є те, що 20.06.2022 Державна судова адміністрація України відновила загальний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, призупинений з 24.02.2022.
ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження не зазначає об`єктивних обставин, пов`язаних із дією з 24.02.2022 в Україні воєнного стану, які конкретно у її випадку вплинули на подання вдруге касаційної скарги лише у травні 2023 року.
Також скаржниця неправильно обчислює строк на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 329 КАС України визначено правило обчислення такого строку:
-          протягом тридцяти днів з дня його проголошення судового рішення;
-          з дня складення повного судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Тобто, вручення повного тексту судового рішення не змінює порядок обчислення строку на касаційне оскарження, а лише надає учаснику справи право порушити перед Судом питання поновлення пропущеного строку. 
Строк на подання касаційної скарги на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 закінчився 22.10.2021.
ОСОБА_1 мала право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, у разі подання касаційної скарги до 01.12.2021. 
Таким чином, наведені позивачкою підстави для поновлення строку касаційного оскарження не можуть бути визнані поважними.
За викладених обставинах, Суд вважає, що ОСОБА_1 слід відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 333 КАС України.

Керуючись ст. 333 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження.
2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі                     № 2040/6923/18. 
3. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров