Ухвала
 
14 вересня 2023 року
м. Київ
 
справа № 524/3856/22
 
провадження № 61-12885ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду 
м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 липня 2023 року за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту його вимушеного переселення з окупованої території м. Маріуполь Донецької області, яке відбулось внаслідок збройної агресії російської федерації проти України та окупації частини території України.
 
Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 липня 2022 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 26 липня 2023 року,заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, визнано неподаною та повернуто заявнику.
 
У серпні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду 
від 26 липня 2023 року.
 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та направити справу для продовження розгляду.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, вказує, що суди дійшли помилкового висновку про повернення заяви через те, що заявник не вказав, з якою метою йому треба встановити фактвимушеного переселення, на що це впливає та які наслідки породжує.
 
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати з Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 липня 2022 року цивільну справу № 524/3856/22 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 16 жовтня 2023 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                              Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян