Ухвала                                                
06 вересня 2023 року
м. Київ
справа № 357/2296/20
провадження № 61-8506св22
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Грушицького А. І.,
суддів: Карпенко С. О., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,                        Пророка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про стягнення грошових коштів,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідача:
- 28 762,20 доларів США за депозитним договором від 06 грудня 2013 року                                  № SAMDNWFD0070028566200, з яких 16 207,11 доларів США - сума простроченого депозиту, а 12 688,30 доларів США - сума нарахованих відсотків; 
- 16 808,25 євро за депозитним договором № SAMDN25000732037052 від 09 січня 2013 року, з яких: 9 950,08 євро простроченого депозиту та 6 858,17 євро відсотки згідно з договором; 
- 1 286 860,73 грн пені згідно із частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за порушення строків повернення депозиту в доларах США за депозитним договором від 06 грудня 2013 року № SAMDNWFD0070028566200; 
- 980 831,11 грн пені згідно із частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за порушення строків повернення відсотків за депозитом в євро за договором від 09 січня 2013 року № SAMDN25000732037052; 
- 656 435,27 грн пені згідно з частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за порушення строків повернення процентів за користування вкладом в доларах США за депозитним договором від 06 грудня 2013 року                                № SAMDNWFD0070028566200; 
- 471 012, 26 грн пені згідно із частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за порушення строків повернення процентів за користування вкладом за депозитом в євро за договором від 09 січня 2013 року                                                   № SAMDN25000732037052.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області рішенням від 26 січня                      2022 року позов задовольнив частково, стягнув з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) на користь ОСОБА_1 суму вкладу за депозитним договором від 06 грудня 2013 року                                                                             № SAMDNWFD0070028566200 в розмірі 16 207,11 доларів США та суму нарахованих відсотків в розмірі 9 879,67 доларів США, загалом 26 086,78 доларів США. В решті позовних вимог відмовив. Вирішив питання розподілу судових витрат.
Київський апеляційний суд постановою від 04 серпня 2022 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнив частково. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року змінив, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції 
Верховний Суд постановою від 02 серпня 2023 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнив частково. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 серпня 2022 року в частині стягнення судового збору змінив. Стягнув з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 1 471,40 грн. В решті рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня                           2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 серпня 2022 року залишив без змін.
Короткий зміст вимог заяви про ухвалення додаткового рішення
19 серпня 2023 року до Верховного Суду надійшла заява представника                               ОСОБА_1 - адвоката Романченка О. М. про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій представник позивача просив стягнути з відповідача на його користь 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем за розгляд справи в суді касаційної інстанції.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини третя статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.
У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду. Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи у заяві про ухвалення додаткового рішення, поданій до Верховного Суду через систему «Електронний суд» 19 серпня 2023 року та відзиві на касаційну скаргу представник позивача зазначав, що витрати позивача у суді касаційної інстанції становлять 30 000 грн, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу. Повідомив суд про те, що докази на підтвердження  понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів з дня ухвалення  постанови суду касаційної інстанції. 
02 серпня 2023 року Верховний Суд прийняв постанову у цій справі.
До заяви про ухвалення додаткового рішення представник ОСОБА_1 - адвокат Романченко О. М. надав: 
- копію договору від 23 грудня 2019 року № 20/12-2019; копію додаткової угоди № 1 від 10 червня 2022 року до договору № 20/12-2019 від 23 грудня 2019 року; 
- копію додаткової угоди від 31 грудня 2022 року до договору № 20/12-2019                                   від 23 грудня 2019 року; 
копію акта виконаних робіт від 19 серпня 2023 року № 7 до договору від 23 грудня 2019 року № 20/12-2019; 
- копії опису вкладень у цінні листи від 19 серпня 2023 року № 6110305521584 та                  № 6110305521576.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно із частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
У суду відсутні повноваження для поновлення такого строку з власної ініціативи.
Разом із тим, представник ОСОБА_1 - адвокат Романченко О. М., звертаючись до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі                                19 серпня 2023 року, тобто поза межами строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України, не заявляв клопотання про поновлення такого строку.
Посилання представника заявника на те, що повний текст постанови Верховного Суду від 02 серпня 2023 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 18 серпня 2023 року, а тому заява про ухвалення додаткового рішення, подана 19 серпня 2023 року у передбачений процесуальним законом строк, є безпідставними, оскільки вказані обставини не є підставою для висновку, що вказаний строк вважається непропущеним.
Із заявою про поновлення строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення до суду заявник не звертався, а суд позбавлений права поновлювати такий строк з власної ініціативи.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для залишення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Романченка О. М. про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі без розгляду, що відповідає положенням статті 141 ЦПК України та вищевказаній практиці Верховного Суду.
Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                   А. І. Грушицький 
Судді                                                                                                С. О. Карпенко 
                                                                                                          І. В. Литвиненко
                                                                                                          Є. В. Петров
                                                                                                          В. В. Пророк