ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2023 р.                                                        Справа №914/2923/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Галушко Н.А.
суддів                                                                      Желіка М.Б.
Орищин Г.В.

без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" №102462/ІНС.ЛОУ від 07.04.2023 (Вх.№ ЗАГС 01-05/1110/23 від 11.04.2023)
на рішення Господарського суду Львівської  області від 23.03.2023 (повний текст складено 03.04.2023, суддя Петрашко М.М.) 
у справі №914/2923/22
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"
до відповідача Львівського комунального підприємства "Львівський ліхтар"
про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 35264,04 грн

                                        ВСТАНОВЛЕНО
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
Позовні вимоги заявлено Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Універсальна" до відповідача Львівського комунального підприємства "Львівський ліхтар" про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 35264,04 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за нанесену шкоду потерпілому внаслідок ДТП. Тобто, на переконання позивача, у відповідача згідно із статтями 993, 1187, 1194 ЦК України виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 35 264,04 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області  від 23.03.2023 у  справі                     №914/2923/22 у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що доводи позивача про те, що саме з вини відповідача був пошкоджений автомобіль ґрунтуються лише на твердженнях та припущеннях, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що саме протиправні дії чи бездіяльність Львівського комунального підприємства "Львівський ліхтар" спричинили пошкодження транспортного засобу. Тобто в даному випадку позивачем не подано доказів на підтвердження своїх доводів щодо протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а також вини відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 23.03.2023 у справі №914/2923/22 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права, судом не з`ясовано усіх фактичних обставин справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, висновки суду не відповідають обставинам справи.
Зокрема, скаржник зазначає, що факт нанесення шкоди транспортному засобу «Suzuki SX4» державний номерний знак « НОМЕР_1 » підтверджують фото з місця дорожньо-транспортної пригоди, довідка поліції, якою рекомендовано потерпілій особі звернутись до суду, задля вирішення питань щодо даної страхової події. Відповідачем не надано, доказів, що дані пошкодження були нанесенні не з його вини, а саме, представником відповідача, не надано жодного доказу, який підтверджував би проведення працівниками ЛКП «Львівський ліхтар» робіт по прибиранню льодових брил за адресою м. Львів, вул. Єфремова, буд. 38.
На думку скаржника, працівники поліції зафіксували факт події, яка мала місце 21.02.2021 та надали роз`яснення у своїй компетенції, що дані спори вирішуються в порядку цивільного та господарського судочинства. Тобто фіксація працівниками поліції, події, яка мала місце 21.02.2021  є підтвердженням настання страхової події.
Також, скаржник покликається на позицію ВССУ у справі № 6- 15405св15(ухвала від 07.10.2015) та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/8002/20 від 04.11.2022..

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Процесуальні дії суду у справі.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2023 справу №914/1179/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Галушко Н.А., судді Желік М.Б.., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" залишено без руху для усунення встановлених недоліків, а саме: зобов`язано скаржника надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в сумі 3 721,5 грн протягом 10 днів з дня  вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" №102462/ІНС.ЛОУ від 07.04.2023 (Вх.№ ЗАГС 01-05/1110/23 від 11.04.2023) на рішення Господарського суду Львівської  області від 23.03.2023 у  справі №914/2923/22. Апеляційну скаргу ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. 
У відповідності до приписів ч. 10 ст. 270 ГПК України вказана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції про стягнення 35  264,04 грн, тобто з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядається без повідомлення учасників справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
          Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, перебування колегії суддів у відпустці до 09.07.2023, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.          
Обставини справи.
09.09.2020 між ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" (страховик) та Адвокатським об`єднанням "Павленко і партнери" (страхувальник) шляхом підписання останнім заяви-акцепту №3014/215/021114 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого страховик відповідно до Закону України "Про страхування", "Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)" від 20.06.2019, згідно з анкетою страхувальника, що є невід`ємною частиною договору, здійснює страхування наземного транспортного засобу та додаткового обладнання та зобов`язується провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку страхувальнику/вигодонабувачу, а страхувальник зобов`язується сплатити страховий платіж на умовах, визначених цим договором, та виконувати інші умови договору.
Згідно із вказаним договором добровільного страхування наземного транспорту №3014/215/021114  від 09.09.2020 застраховано легковий автомобіль Suzuki SX4 білого кольру, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску (номер кузова (шасі): НОМЕР_2 ).
Як зазначив позивач, 21.02.2021 в м.Львові за адресою вул.Єфремова, буд.38, на транспортний засіб Suzuki SX4, д.н.з. НОМЕР_1 , з зазначеного будинку впала льодова брила, внаслідок чого транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень.
21.02.2021 виконавчий директор Адвокатського об`єднання "Павленко і партнери" - Руслана Юхименко надала пояснення тимчасово виконуючому обов`язків начальника відділу поліції №3 ЛРУП ГУНП у Львівській області підполковнику поліції  Роману Макогону стосовно вищезазначеної події.
Зокрема, у поясненні зазначено про те, що 21.02.2021, вийшовши з будинку №38 по вулиці Єфремова в м.Львові, ОСОБА_1 було виявлено пошкодження автомобіля Suzuki SX4, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить Адвокатському об`єднанню "Павленко і партнери". Як вказано у поясненні, ОСОБА_2 вважає, що пошкодження сталося внаслідок того, що з даху будинку обвалився лід, оскільки біля автомобіля лежали розбиті куски льоду.
Відповідно до наданих пояснень автомобіль отримав такі пошкодження: вм`ятина та тріщина заднього бампера з правої сторони, тріщина задньої правої фари, відсутнє світло задньої правої фари, вм`ятина та тріщина на задній дверці багажника.
При цьому, як вказано у поясненні, востаннє неушкоджений автомобіль ОСОБА_2 бачила 20.02.2021 близько 18:00 год. Крім того, як вказано у поясненні, відповідальність за обслуговування будинку несе Львівське комунальне підприємство "Львівський ліхтар".
26.02.2021 ОСОБА_3 звернулась до ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" із заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування, після чого ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" проведено огляд транспортного засобу, про що складено акт огляду транспортного засобу від 26.02.2021.
25.03.2021 станцією технічного обслуговування (СПД ОСОБА_4 ) виставлено рахунок Адвокатському об`єднанню "Павленко і партнери" №М000007397 на суму 36 374,04 грн.
28.04.2021 ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" складено аварійний сертифікат за результатами проведеного дослідження обставин та причин настання події, що має ознаки страхового випадку, яким встановлено, що 21.02.2021 приблизно о 14:35 год застрахований транспортний засіб Suzuki SX4, д.н.з. НОМЕР_1 , що був припаркований за адресою Україна, Львівська обл., м.Львів, вул.Єфремова 38, отримав механічні пошкодження внаслідок падіння снігу з бурульками.
Як вказано в аварійному сертифікаті від 28.04.2021, розглянута подія у відповідності до умов договору страхування №3014/215/021114 від 09.09.2020 підпадає під ризик: Попадання предметів та має підстави розглядатись такою, що підпадає під ознаки страхової.
Вартість відновлювального ремонту згідно з аварійним сертифікатом від 28.04.2021 розрахована у відповідності до умов договору страхування та складає  36 374,04 грн.
07.05.2021 ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" складено страховий акт №102462/1, в якому зроблено висновок про те, що на підставі наданих документів, відповідно до діючих правил страхування ПрАТ "Страхова компанія "Універсальна" та до умов договору страхування, подія визнається страховим випадком, а збитки, яких зазнав страхувальник, підлягають відшкодуванню в сумі 35 264,04 грн.
11.05.2021 ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" перераховано на рахунок станції технічного обслуговування (ФОП Хариш В.І.) 35 264,04 грн страхового відшкодування згідно з рахунком на оплату №М000007397 від 25.03.2021.
17.05.2021 відділом поліції №3 Львівського РУП ГУНП у Львівській області на адресу ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" надіслано лист вих.№7712/40/01/06, в якому у відповідь на запит страхової компанії від 06.05.2021 зазначено, що заява гр. ОСОБА_3 від 21.02.2021 зареєстрована в ІТС Інформаційному порталі Національної поліції відділу поліції №3 ЛРУП ГУНП у Львівській області за №3787 від 21.02.2021.
До вказаного листа відділом поліції №3 Львівського РУП ГУНП у Львівській області долучено копію довідки про результати проведеної перевірки за зверненням гр. ОСОБА_3 .
Враховуючи вищезазначені обставини, позивач стверджує, що до нього перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за нанесену шкоду потерпілому внаслідок ДТП. На переконання позивача, у відповідача згідно із статтями 993, 1187, 1194 ЦК України виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого страхувальнику страхового відшкодування, а саме в розмірі 35 264,04 грн.
Відповідно до претензії про виплату страхового відшкодування вих.№102462/ІНС.ЛОУ від 29.04.2022, що адресована ЛКП "Львівський ліхтар", ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" просить перерахувати 35 264,04 грн на банківські реквізити страхової компанії, які зазначені у вказаній претензії.
Вищенаведені обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до відповідача  про стягнення  35 264,04 грн. завданих збитків.
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини, пов`язані з відшкодуванням збитків в межах сплаченого страхувальнику страхового відшкодування.
Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відносини у сфері страхування регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", який спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.
За змістом статей  512,  514 ЦК України, які кореспондуються з положеннями  статті 993 ЦК України  та  статті 27 Закону України "Про страхування", у разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки; в таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.
Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.
У цих висновках Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду. викладеної в постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18)
Отже спірні правовідносини засновані на суброгації - переході до Позивача права вимоги потерпілої сторони у деліктному зобов`язанні, в яких для правильного вирішення питання щодо стягнення суми завданої шкоди у порядку суброгації, за правилами  статті 27 Закону України "Про страхування",  статті 993 ЦК України, істотним є встановлення особи, відповідальної за заподіяння шкоди. 
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 09.09.2020 між ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" (страховик) та Адвокатським об`єднанням "Павленко і партнери" (страхувальник) шляхом підписання останнім заяви-акцепту №3014/215/021114 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, а саме легкового автомобіля Suzuki SX4 білого кольру, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номер кузова (шасі)   НОМЕР_2 ).
Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За змістом ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.
Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками (в тому числі їх розміром) є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. 
Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку, є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.
Позивач як особа, яка вважає, що її право порушено, самостійно визначає докази, які, на її думку, підтверджують заявлені вимоги. Проте обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи покладений на господарський суд.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими  суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.02.2022 у справі № 910/12472/18.
Як вбачається із матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, факт виплати позивачем страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням №4082 від 11.05.2021, відповідно до якого ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" перерахувало на рахунок станції технічного обслуговування (ФОП Хариш В.І.) 35 264,04 грн страхового відшкодування згідно з рахунком на оплату №М000007397 від 25.03.2021.
Однак сам лише факт здійснення позивачем оплати на рахунок страхувальника в розмірі 35 264,04 грн не свідчить про факт понесення збитків у зв`язку з порушенням ЛКП "Львівський ліхтар" своїх зобов`язань по обслуговуванню будинку чи прибудинкової території за адресою: місто Львів, вул.Єфремова, 38.
Як встановлено судом, виконавчий директор Адвокатського об`єднання "Павленко і партнери" – Юхименко Руслана Іванівна у наданому 21.02.2021 поясненні відділу поліції №3 ЛРУП ГУНП у Львівській області зазначила, що, на її думку, пошкодження автомобіля сталося внаслідок того, що з даху будинку обвалився лід, оскільки біля автомобіля лежали розбиті куски льоду.
При цьому, як вбачається із матеріалів справи, а саме із довідки поліції від 02.03.2021 про результати проведення перевірки за зверненням ОСОБА_3 , бездіяльність працівників ЛКП, яке обслуговує будинок АДРЕСА_1 , що спричинила пошкодження автомобіля через падіння льодяних брил, встановлено лише зі слів ОСОБА_3 .
З огляду на викладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що довідкою поліції не встановлено фактичних обставин, пов`язаних з можливою бездіяльністю ЛКП "Львівський ліхтар", внаслідок якої завдано майнової шкоди, а лише зафіксовано сам факт звернення ОСОБА_3 з письмовою заявою з приводу протиправних дій (бездіяльності) відповідача.
Як вбачається зі змісту довідки поліції від 02.03.2021, відділом поліції №3 ЛРУП ГУНП у Львівській області вжито такі заходи: проведено спілкування із заявницею, якій роз`яснено, що спірні питання, які виникають між нею та ЛКП "Львівський ліхтар" щодо пошкодженого автомобіля вирішуються за згодою сторін або в судовому порядку. Юридична кваліфікація відповідно до вказаної довідки поліції не обиралася.
В матеріалах справи відсутні докази того, що на місце події викликалася поліція для огляду місця події та фіксації пошкодження автомобіля із складанням схеми місця події, з яких можна було б встановити наявність чи відсутність протиправної поведінки та вини відповідача. Інші докази, з яких можна було б встановити такі обставини, в матеріалах справи також відсутні.
Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що доводи позивача про те, що саме з вини відповідача був пошкоджений автомобіль ґрунтуються лише на твердженнях та припущеннях, оскільки докази про те, що саме протиправні дії чи бездіяльність ЛКП "Львівський ліхтар" спричинили пошкодження транспортного засобу в матеріалах справи відсутні. Тобто, в даному випадку позивачем не подано доказів на підтвердження своїх доводів щодо протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а також вини відповідача.
Посилання скаржника на те, що відповідачем не надано доказів, що дані пошкодження були нанесенні не з його вини, а також на те, що фіксація працівниками поліції події, яка мала місце 21.02.202 є підтвердженням настання страхової події,  суд оцінює критично, оскільки відсутні докази на підтвердження  факту протиправної поведінки саме відповідача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а також вини відповідача.
Покликання скаржника на позицію ВССУ у справі № 6- 15405св15, викладеній в  ухвалі від 07.10.2015 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/8002/20 від 04.11.2022 є помилковим, оскільки обставини, які досліджувались у даних справах не є аналогічними справі №914/2923/22.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України одною із основних засад судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, судова колегія зазначає, що в даному випадку позивачем не доведено наявність складу цивільного правопорушення, при наявності якого є підстави для відшкодування збитків, з огляду на що судом першоі інстанції у задоволенні позову обгрунтовано відмовлено.
Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи
Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об”єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв”язок доказів у їх сукупності.
Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи. 
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення
У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом частини 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Судова колегія, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого суду, дійшла висновків, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини та прийшла до висновку, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає. 
Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.
Керуючись, ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України,-
Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" №102462/ІНС.ЛОУ від 07.04.2023 (Вх.№ ЗАГС 01-05/1110/23 від 11.04.2023) залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Львівської області  від 23.03.2023 у  справі №914/2923/22  залишити без змін.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника. 
2. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                  Галушко Н.А.

Суддя                                                                       Желік М.Б.

Суддя                                                                      Орищин Г.В.