Ухвала
 
07 вересня 2023 року
м. Київ
 
справа № 522/5885/22
провадження № 61-12684ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., 
розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 червня 2023 року у справі                              за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»                                про забезпечення доказів до подання позовної заяви,
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі ? АТ «Ощадбанк») звернулося до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2022 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 20 червня                                2023 року, відмовлено у задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» про забезпечення доказів до подання позовної заяви.
21 серпня 2023 року АТ «Ощадбанк» подало засобами поштового зв`язку                                    до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду                                м. Одеси від 24 червня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду                              від 20 червня 2023 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасуватиоскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Дослідивши касаційну скаргу представника, Верховний Суд дійшов висновку                                   про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі статтею 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої                                   та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів.
У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Ухвала суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, а також постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатами перегляду цієї ухвали,                                        не підлягають касаційному оскарженню, оскільки ухвала суду першої інстанції відсутня в переліку ухвал суду, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після її перегляду згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції,                           а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2022 року та постанова Одеського апеляційного суду від 20 червня 2023 року не підлягають касаційному оскарженню, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі наведеного, керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 червня 2023 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про забезпечення доказів до подання позовної заяви.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        Є. В. Петров
 
                                                                                                                       А. І. Грушицький
 
                                                                                                                     І. В. Литвиненко