П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 вересня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/9980/23	

Головуючий І інстанції: Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року (м.Одеса дата складання повного тексту ухвали суду - 31.07.2023р.) про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -
          В С Т А Н О В И В:          
04.05.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеського ОТЦК та СП, в якому просив суд: 
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у підготовці та наданні до ГУ ПФУ в Одеській області нової довідки про розмір його грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020р. та 01.01.2021р. згідно зі ст.ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», із урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри його щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку з моменту призначення та 01.02.2021р. основного розміру пенсії;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до ГУ ПФУ в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020р. та 01.01.2021р. відповідно до ст.ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів його грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку з моменту призначення та 01.02.2021р. основного розміру пенсії.
Ухвалою суду першої інстанції від 09.05.2023р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Також, до участі у справі залучено ГУ ПФУ в Одеській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (на стороні відповідача).
05.12.2022р. ухвалою суду першої інстанції позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
20.07.2023р. позивачем було подано до Одеського окружного адміністративного суду заяву про поновлення строку звернення до суду, мотивовану тим, що він позивач звертався до відповідача із заявою, аналогічною як у даній справі 28.01.2022р., проте, відповіді на неї не зміг домогтися через введення в Україні воєнного стану (переведення Одеського ОТЦК та СП на особливий режим роботи). При цьому, позивач зазначив, що був призваним по мобілізації і станом на сьогодні перебуває в складі Збройних Сил України, не має вільного часу та знаходиться у місцевості з нестабільним зв`язком  та відсутності робочих поштових відділень. 
Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без розгляду на підставі ч.3 ст.123 КАС України.
Не погоджуючись із вказаним вище судовим рішенням, позивач 16.08.2023р. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті. Зокрема, позивач звернув увагу на те, що об`єктом захисту, у даному випадку, є його право на перерахунок пенсії, а строкове обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законом розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку із непроведенням перерахунку пенсії з вини суб`єкта владних повноважень, наразі відсутнє.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження. 
05.09.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, правом подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.
У відповідності до ч.1 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить висновку про наявність достатніх підстав для її задоволення.
Так, спірні правовідносини у даній адміністративній справі склалися з приводу протиправності дій відповідача стосовно відмови у підготовці та наданні до пенсійного органу довідки про розмір грошового забезпечення позивача, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020р. та 01.01.2021р. у відповідності до ст.ст.43,63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку з моменту призначення та 01.02.2021р. основного розміру пенсії.
На стадії ж апеляційного провадження спірним є питання дотримання ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом.
Частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Щоб адміністративний позов був прийнятий до провадження судом першої інстанції, позивачу необхідно дотримуватись порядку подання позовної заяви в межах реалізації права на звернення до суду та кореспондуючого права на повноважний суд з урахуванням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.55 Конституції України, а також ст.5 КАС України. Так, реалізація захисту порушеного або оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду 1-ї інстанції, однак у межах часових рамок, визначених законом. 
У розумінні ч.1 ст.118 КАС України, процесуальними строками є встановлені законом або ж судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями та роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, що повинна неминуче настати.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом      та іншими законами можуть встановлюватися й інші строки для звернення до суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або ж повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропуску строку звернення до суду регламентовані ст.123 КАС України.
Як передбачено ч.ч.3,4 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Приймаючи оскаржуване судове рішення про залишення позовної заяви без розгляду, суд 1-ї інстанції, із урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.04.2023р. у справі №380/14933/22, виходив з того, що ОСОБА_1 був пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом, а будь-яких належних обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску такого строку, ним не наведено та не надано.
Втім, судова колегія вважає такий висновок суду 1-ї інстанції необґрунтованим і передчасним, з огляду на те, що у цій справі існує спір між позивачем та Одеським ОТЦК та СП, який очевидно полягає у правомірності або ж протиправності дій суб`єкта владних повноважень, що виразилися у відмові у підготовці і наданні до пенсійного органу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача.
Такі правовідносини виникли в результаті відмови Одеського ОТЦК та СП, оформленої листом від 01.04.2023р. №943/5980, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Разом із тим, звернення позивача із даним позовом до суду мало місце вже - 04.05.2023р., тобто через один місяць після отримання згаданої відповіді.
На переконання колегії суддів, оскільки довідка про розмір грошового забезпечення надається, у даному випадку, за заявою позивача, порушення відповідачем прав на отримання запитуваних довідок відбулось саме з моменту відмови у видачі таких довідок, внаслідок чого шестимісячний строк звернення до суду позивачем не пропущений.
Тобто, спір у цій справі не стосується перерахунку пенсії позивача, який щомісяця є обізнаним щодо розміру пенсійних виплат, а стосується саме протиправності дій відповідача щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виготовлення і направлення нових довідок про розмір його грошового забезпечення. Більше того, чинним законодавством право позивача на звернення до уповноваженого органу із заявою про складання нових довідок та їх направлення до відповідного територіального пенсійного органу не є обмеженим у часі.
У контексті викладеного, колегія суддів звертає увагу на те, що жодним нормативно-правовим актом наразі не передбачено, що строк звернення до суду з вимогою щодо видачі нових довідок розпочинає перебіг саме з дати, станом на яку й визначається розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Що ж стосується послання посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 12.04.2023р. у справі №380/14933/22, де суд касаційної інстанції, за аналогічних обставин, дійшов висновку щодо необхідності відрахування шестимісячного строку звернення до адміністративного суду із 1 січня відповідного року, колегія суддів вказує на таке.
Частиною 5 ст.242 КАС України регламентовано, що при виборі та застосуванні норми права    до спірних правовідносин суд враховує висновки стосовно застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вказана правова норма кореспондується із ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Разом із тим, жодна із цих норм не містить для судів обов`язку, враховувати правові позиції Верховного Суду за виключенням судових рішень, ухвалених по зразкових справах (ч.3 ст.291 КАС України) та Великої Палати Верховного Суду, до повноважень якої, зокрема, і входить здійснення перегляду судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права (п.1 ч.2 ст.45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Зважаючи на те, що у Верховному Суді, на даний час, існує різна практика в даній категорії спорів стосовно строку звернення до суду, колегія суддів застосовує останню, яка була викладена в постановах від 19.06.2023р. у справі №160/14974/21, від 22.06.2023р. у справі №420/26813/21 та від 24.07.2023р. у справі №460/6242/20.
Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011р. №19-рп/2011 підкреслив значущість положень ст.55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій або ж бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.
Як уже зазначалося вище, у КАС України конституційне право особи на звернення до суду конкретизоване в ч.1 ст.5, за змістом якої, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
Судова колегія зазначає про те, що за змістом ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950р., необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п.1 ст.6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, п.п.50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п.29).
При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між «формалізмом» та «надмірним формалізмом». Так, «формалізм» є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Однак, «надмірний формалізм» заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, п.25).
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).
Проте, суворе трактування національним законодавством процесуального правила («надмірний формалізм») може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).
Підсумовуючи викладене, висновки судді Одеського окружного адміністративного суду, при залишенні без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 на підставі ст.123 КАС України, зумовлюють утворення перешкод особі у доступі до правосуддя та не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права. 
За правилами ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду 1-ї інстанції є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 
3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 
4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
У відповідності до ч.3 ст.312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала судді Одеського окружного адміністративного суду скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду по суті.
Керуючись ст.ст.169,241,243,308,311,312,320,321,322,325,328 КАС України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року - скасувати та направити справу №420/9980/23 до суду першої інстанції - для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено: 20.09.2023р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                           Ю.В. Осіпов

Судді:                                                                                                          І.П. Косцова  

                                                                                                                   В.О. Скрипченко