ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року	Львів	Справа № 140/2640/22 пров. № А/857/9011/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Кузьмича С.М., Улицького В.З.,
при секретарі судового засідання:                     Юник А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 140/2640/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (головуючий суддя першої інстанції – Волдінер Ф.А., час ухвалення – у письмовому провадженні, місце ухвалення – м. Луцьк, дата складання повного тексту- не зазначено),-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду із заявою про визнання виконавчого листа №2550/2023, виданого 21.03.2023 у справі № 460/2640/22 таким, що не підлягає виконанню.
Подана заява обґрунтована тим, що наказом ДПС від 10.11.2022 № 17-06-о ОСОБА_1 звільнено з посади за угодою сторін, вказаний наказ не скасований, тому стягнення середнього заробітку з 02.02.2022 по 26.10.2022 є необґрунтованим, оскільки позивач звільнена на підставі іншого, який в судовому порядку не скасований.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 заяву ГУ ДПС у Волинській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2550/2023 виданий Волинським окружним адміністративним судом 21.03.2023 в адміністративній справі № 140/2640/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з істотним порушенням норм права, є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала прийнята на основі припущень суду першої інстанції.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2022 у справі № 140/2640/22, апеляційні скарги Державної податкової служби України та ГУ ДПС у Волинській області задоволено частково. Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року у справі № 140/2640/22 скасовано у частині, задоволених на її користь позовних вимог та ухвалено у вказаній частині постанову, якою: визнано протиправним та скасовано наказ в.о. голови Державної податкової служби України від 31.01.2022 № 85-о, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника ГУ ДПС у Волинській області, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника ГУ ДПС у Волинській області з 01.01.2022 та стягнуто з ГУ ДПС у Волинській на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 436200,96 грн з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. У решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 серпня 2022 року у справі № 140/2640/22 не є предметом апеляційного перегляду.
Судове рішення, після перегляду його в апеляційній інстанції, набирає законної сили та має бути виконано, проте ДПС України вчиняє дії, які породжують повторні звернення до суду за захистом порушених прав, зокрема про визнання протиправним та скасування наказу в.о. голови ДПС України від 10.1 1.2022 №1706-о, стягнення з ГУ ДПС у Волинській області на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення з ДПС України моральної шкоди в розмірі 100000, 00 грн., що стало предметом розгляду справи № 140/7973/22, яка станом на день подання апеляційної скарги у провадженні Волинського окружного адміністративного суду на стадії судового розгляду.
Поставляючи оскаржувану ухвалу, суд вказав що у випадку задоволення позовних вимог у справі № 140/7973/22 виконання ГУ ДПС у Волинській обл. зобов`язання за виконавчим листом № 2550/2023 від 21.03.2023 призведе до повторного стягнення з ГУ ДПС у Волинській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а у випадку відмови у задоволенні позовних вимог у справі № 140/7973/22 – зникне обов`язок за зазначеним виконавчим листом. Однак такі висновки суду є припущенням, що порушує принцип обов`язковості виконання судових рішень та не відповідає вимогам ст. 129-1 Конституції України. 
Наголошує, що рішення апеляційного суду у справі № 140/2640/22 набрало законної сили та виданий виконавчий лист, що є підставою для його виконання.
Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню
Відповідачем ГУ ДПС у Волинській області скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом установлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 звернулася з позовом до Державної податкової служби України, в якому просила:
1) визнати протиправним та скасувати наказ в.о. голови Державної податкової служби України від 31.01.2022 № 85-о, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління ДПС у Волинській області;
2) поновити ОСОБА_1 на посаді начальника ГУ ДПС у Волинській області;
3) зобов`язати Державної податкової служби України виплатити ОСОБА_1 невиплачену суму заробітної плати, що становить 66 344,53 грн;
4)стягнути з Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 35 000,00 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 було залучено до участі у справі співвідповідача Головне управління ДПС у Волинській області.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ в.о. голови Державної податкової служби України від 31.01.2022 № 85-о, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління ДПС у Волинській області; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника ГУ ДПС у Волинській області з 01.02.2022; стягнуто з Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 302 160 гривень 04 копійки; рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 49 981  гривня 36 копійок допущено до негайного виконання.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2022 апеляційні скарги Головного управління ДПС у Волинській області та Державної податкової служби України задоволено частково; рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 у справі № 140/2640/22 скасовано у частині, яка стосується позовних вимог, які були задоволені на користь ОСОБА_1 . Ухвалено у вказаній частині постанову, якою: визнано протиправним та скасувати наказ в.о. голови Державної податкової служби України від 31.01.2022 № 85-о, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління ДПС у Волинській області; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління ДПС у Волинській області з 01.02.2022; стягнуто з ГУ ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 436200,96 грн  з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.
На виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2022 Волинським окружним адміністративним судом 21.03.2023 видано виконавчий лист № 2550/2023р. про стягнення з Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 436 200 гривень 96 копійок з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.
Наказом в.о. голови Державної податкової служби України № 1705-о від 10.11.2022 скасовано наказ Державної податкової служби України від 31.01.2022 № 85-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління ДПС у Волинській області з 01.02.2022.
Наказом в.о. голови Державної податкової служби України № 1706-о від 10.11.2022 припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 , начальника Головного управління ДПС у Волинській області, 01.02.2022 за угодою сторін, згідно з частиною другою ст. 86 Закону України «Про державну службу».
Не погоджуючись із вказаним наказом ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про його скасування, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 в адміністративній справі № 140/7973/22 відкрито провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу в.о. голови ДПС України від 10.11.2022 №1706-о, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління ДПС у Волинській області; стягнення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління ДПС у Волинській області; стягнення з Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 35 000 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення з ДПС України моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.
На момент розгляду заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа № 2550/2023р. виданого 21.03.2023 в адміністративній справі № 140/2640/22 справа № 140/7973/22 по суті не вирішена.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено наявності підстав безпосередньо визначених ст. 374 КАС України. Водночас наведена норма не містить вказівок на інші причини, що можуть бути підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Однак, виходячи із змісту правовідносин, що охоплюються приписами ст. 374 КАС України, суд вказав, що підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, можуть бути фактичні обставини, що унеможливлюють виконання зобов`язань за виконавчим документом чи створюють таку ситуацію при якій зобов`язання за виконавчим документом втрачає свою однозначність в контексті легітимності цього зобов`язання.
Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнанні таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа № 2550/2023р. виданого 21.03.2023 в адміністративній справі № 140/2640/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
Між тим, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.ч.1 і 2 ст.374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Із змісту наведеної норми слідує, що визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, спрямоване на забезпечення інтересів добросовісного боржника, якщо вони порушені внаслідок помилки суду, пов`язаної із оформленням чи видачею виконавчого листа, або зловживань стягувача.
Необхідність визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, може бути пов`язана не лише з тим, що виконавчий лист було видано помилково. Це також потрібно у випадках, якщо стягувач подав виконавчий лист для примусового виконання після добровільного повного чи часткового виконання зобов`язань боржника за судовим рішенням.
Отже, підставами для задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є помилковість видачі такого документа або недопущення повторного виконання одного й того самого судового рішення.
У розглядуваному випадку судом апеляційної інстанції прийнято остаточне рішення, яке набрало законної сили.
З матеріалів справи слідує, що виконавчий лист № 2550/2023 про стягнення з Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 436 200 гривень 96 копійок з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства виданий 21.03.2023 на виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2022 у справі № 140/2640/22, предметом позову якої було визнання протиправним та скасування наказу в.о. голови Державної податкової служби України від 31.01.2022 № 85-о, яким позивача звільнено з посади начальника ГУ ДПС у Волинській області, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від  140/2640/22 встановлено всі обставини щодо визнання протиправним та скасування наказу в.о. голови Державної податкової служби України від 31.01.2022 № 85-о, яким позивача звільнено з посади начальника ГУ ДПС у Волинській області, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Разом з тим, правова оцінка щодо звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу в.о. голови Державної податкової служби України від 10.11.2022 № 1706-о буде надана судом під час розгляду справи № 140/7973/22 про оскарження такого наказу.
З огляду на зазначене, доводи заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконання є необґрунтованими.
Оцінюючи в сукупності вищевикладене, приймаючи до уваги передбачені законом підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконання, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.
Таким чином, судом першої інстанції порушено норми процесуального права та невірно встановлено обставини у справі, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню.
Згідно з п.4 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні заяви ГУДПС у Волинській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Керуючись статтями 243, 250, 312, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року у справі №140/2640/22 – скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	В. З. Улицький 	
Повне судове рішення складено 20.07.2023