ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/25/20  Номер провадження 33/814/1438/23	Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О. В.  Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., із секретарем Плаксюк І.Ю.,
за участі 
захисника – адвоката Гарківець Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Гайтоти І.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м.Полтава від 15 січня 2020 року,

в с т а н о в и в :
       Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КпАП України (в редакції на момент вчинення правопорушення), та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на десять років.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420, 40 грн. в дохід держави.
              Постановою судді В`юн Є.О. визнаний винуватим в тому, що він 25.12.2019 року, о 19.38 год., по вул.Гожулівська, 5, в м.Полтава, будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст.130 КпАП України, керував автомобілем „Renault Clio”, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9(а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КпАП України.
В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КпАП України. 
Вказує, що дії ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КпАП України невірно кваліфіковано, оскільки адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України було вчинено 25.11.2018 року, тобто станом на 25.12.2019 року минуло більше року.
Адміністративне правопорушення було виявлено 25.12.2019 року, а протокол про адміністративне правопорушення складено працівником поліції лише 28.12.2019 року, тобто з порушенням визначеного ст.254 КпАП України строку.
Крім того, Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння також було складено 28.12.2019 року, що викликає сумнів у його достовірності. При цьому, у вказаному Висновку відсутній особистий підпис ОСОБА_1 .
Протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями положень ст.256 КпАП України, а саме, в ньому не зазначено свідків, які повинні були бути присутні при проходженні огляду на стан сп`яніння. Під час складення протоколу поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 передбачені законом права та обов`язки.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час слухання, в судове засідання не з`явився. Про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив.
Вислухавши захисника Гарківець Л.В., яка підтримала подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, приходжу до такого висновку.
Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Суддя місцевого суду вказаних вимог закону дотримався та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КпАП України. Висновок судді ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.
Диспозиція ч.3 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст.130 КпАП України.
Згідно з п.2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст.130 КпАП України, керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі. 
Факт сп`яніння ОСОБА_1 встановлено Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 28.12.2019 року.
На наявному в матеріалах справи відеозаписі відображається момент, коли працівники поліції зупинили транспортний засіб „Renault Clio”, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , який факт керування автомобілем не заперечував. 
Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані. 
Доводи захисника щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_1 спростовуються таким.
Диспозиція ч.3 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст.130 КпАП України.
Так, дійсно, адміністративні правопорушення були вчинені ОСОБА_1 25.11.2018 року. Однак, відповідно до постанови судді Дарницького районного суду м.Київ від 18.01.2019 року та постанови судді Подільського районного суду м.Київ від 24.01.2019 року ОСОБА_1 було визнано винуватим та піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КпАП України, тобто в межах строку, визначеного ч.3 ст.130 КпАП України.
Безпідставними та нічим непідтвердженими є і доводи про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, оскільки відповідно до переглянутого відеозапису, за кермом зупиненого транспортного засобу „Renault Clio”, було виявлено саме водія ОСОБА_1 , який згодом вийшов із салону автомобіля з боку передніх водійських дверцят. При цьому особу водія було перевірено працівниками поліції.
Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.266 КпАП України огляд осіб на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться лише в присутності поліцейського. 
Таким чином, працівниками поліції правильно складено матеріали про адміністративне правопорушення за відсутності двох свідків, присутність яких при фіксації огляду водія на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не є обов`язковою умовою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 КпАП України.
Є необґрунтованими і доводи про незаконність постанови з огляду на порушення уповноваженими працівниками поліції та медичної установи визначених законом строків на складення протоколу про адміністративне правопорушення та висновку щодо результатів медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.254 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Приписами п.20 Розділу ІІІ Інструкції „Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції”, затвердженої наказами Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи.
Однак, вказаними нормами закону не визначено правові наслідки в разі несвоєчасного оформлення протоколу та висновку уповноваженими на те посадовими особами. 
Протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог ст.256 КпАП України уповноваженою на те особою. Фактичні обставини правопорушення конкретизовано, викладено вірно і в правильній формі, вказано всю необхідну інформацію. Під час складання протоколу істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було.
Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 про його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КпАП України та повідомлено про місце, дату та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі.
В свою чергу, питання перевірки правильності складення протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення повинні вирішуватися суддею місцевого суду під час підготовки справи до розгляду.
Тому посилання щодо недоведеності вини ОСОБА_1 , а також допущення порушень в ході складання протоколу та розгляду справи в місцевому суді є надуманими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Враховуючи викладене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Гайтоти І.М. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м.Полтава від 15 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 Суддя                                 Л.В. Нізельковська