ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №317/2950/22                                                Головуючий в 1 інст. Громова І.Б.
Провадження №33/807/272/23                                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20 липня 2023 року                                                місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Рогозіна О.В. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 26 грудня 2022 р., якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою суддя місцевого суду встановив, що 07.11.2022 року о 16:30 год. у Запорізькому районі, Запорізької області, с. Високогірне, вул. Мічуріна, 1А, біля залізничного переїзду водій ОСОБА_1 керував автомобілем DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці за допомогою Alcotest Drager 6820 та у лікаря-нарколога відмовився. Про повторність попереджено, а/м припарковано в заїзному кармані без порушень ПДР. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Рогозін О.В. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що підтверджується відеозаписом події, на якому лише зафіксовано припаркований автомобіль. Вказує, що суд послався на рапорт працівника поліції та довідку про відсутність повторності за ст. 130 КУпАП, проте ні рапорт ні довідка не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Зазначає, що оскільки не встановлено факт керування транспортним засобом, тому відсутні підстави для проходження огляду на стан сп`яніння, окрім того вищевказані ознаки сп`яніння були відсутні, а на відеозапису їх неможливо встановити. Крім того, працівниками поліції не були роз`ясненні ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Просить постанову суд скасувати, провадження по справі закрити.

Враховуючи про належне повідомлення учасників судового провадження про розгляд справи в апеляційному суді, заяву адвоката Рогозіна О.В. про розгляд адміністративної справи без його участі та без участі ОСОБА_1 , вважаю за можливе розглянути справу за відсутністю учасників судового провадження, що відповідає положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 388908 від 07.11.2022 року (а.с. 1) підтверджується: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.11.2022 року (а.с. 6), актом огляду на стан сп`яніння (а.с.5), даними відео фіксації (а.с.7).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
       Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Доводи сторони захисту, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає непереконливими.
При цьому, особливості цього провадження дійсно засвідчують відсутність фіксації щодо керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, однак факт керування підтверджується іншими доказами у справі, які суд не може залишити без уваги.
Так, із відеозапису події, долученого до справи, зафіксовано спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 , який знаходиться поруч із транспортним засобом з явними візуальними ознаками алкогольного сп`яніння. Із зазначеного діалогу убачається, що ОСОБА_1 є учасником дорожньо-транспортної пригоди. Будь яких висловлювань та заперечень від ОСОБА_1 із запереченнями останнього про керування ним транспортним засобом до співробітників поліції не надходить. Далі, працівниками поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі, на що ОСОБА_1 висловлює відмову. Оголошення працівниками поліції, що у відношенні ОСОБА_1 будуть складені протоколи за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-2, ст. 124 КУпАП. Роз`яснення прав останньому.
Отже, на думку апеляційного суду факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та зупинки транспортного засобу у вказаний час та у зазначеному місці за сприйнятих даних з відеоматеріалу не викликає сумніву.
При цьому, зафіксований стан ОСОБА_1 надавав працівникам поліції обґрунтованих сумнівів у керуванні ним транспортного засобу у тверезому стані, а сукупність ознак, які вказують на цілком аргументовані вимоги працівника патрульної поліції пройти відповідний огляд та зафіксована відмова ОСОБА_1 переконують апеляційний суд у доведеності провини ОСОБА_1 .
Крім того, суд зауважує, що відео-інформація наявна у достатньому об`ємі задля з`ясування обставин, які є предметом розгляду у даній справі. 
Відповідна відмова водія є порушенням вимог п.2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами захисника про те, що рапорт працівника поліції та довідка про відсутність повторності за ст. 130 КУпАП не можуть слугувати доказами винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, разом з тим по даній справі наявні інші докази, які в своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:
 
апеляційну скаргу адвоката Рогозіна О.В. залишити без задоволення.
Постанову судці Запорізького районного суду Запорізької області від 26 грудня 2022 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
 
апеляційного суду        М.С.Тютюник
Дата документу  Справа № 317/2950/22