Ухвала
 
07 вересня 2023 року
м. Київ
 
справа № 601/2351/22
провадження № 61-12743ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фахового коледжу Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка, Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом,                        у якому після зменшення позовних вимог, просила визнати протиправним                               та скасувати наказ № 179-к від 31 серпня 2022 року «Про звільнення з роботи»                         в частині звільнення з роботи ОСОБА_1 , поновити на посаді ОСОБА_1                          у Фаховому коледжі Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії                       ім. Тараса Шевченка з дати звільнення, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також середній заробіток внаслідок порушення порядку проведення розрахунку.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 квітня                            2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фахового коледжу Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка, Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка                        про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 квітня                       2023 року в частині відмови у стягненні з Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку скасовано                                 та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 1 800,00 грн.
В решті рішення суду залишити без змін.
У серпні 2023 року  ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язкузвернулася                                 до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 липня 2023 року.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка                                   є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень                                               та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури                                              у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи                                    те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі                               № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини                                    і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень resjudicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується                                  за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах                             з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно                           до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами          є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ,                                   які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження,                         та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389                             та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.
Предметом позову у цій справі є визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ціна позову станом на 01 січня 2023 року не перевищує не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 250 = 671 000,00 грн)
Спірні правовідносини не становлять значної складності для вирішення судами, оскільки предметом позову була вимога про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Колегія суддів надала оцінку предмету спору, нормативно-правовому регулюванню спірних правовідносин, внаслідок чого дійшла висновку про те, що справа                                     є незначної складності та не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.
Таким чином, вищевказана справа визнається малозначною в силу вимог пункту       2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником                                не наведено.
Таким чином, обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі                                 не встановлено.
Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник                           не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи                           на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ                             до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи                     від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно                      до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах,                      де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє                               у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано                            на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення                      у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено,                                у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою,                                              яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області                           від 11 квітня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду                                    від 13 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фахового коледжу Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка, Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Є. В. Петров
 
А. І. Грушицький
 
                                                                                                                           І. В. Литвиненко