УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 серпня 2023 року
м. Київ
справа № 760/27360/21
провадження № 51-4925ск23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року, який постановлено в кримінальному провадженні № 12021100090002661, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 відповідно), раніше судимого вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Суть питання
За вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Київський апеляційний суд ухвалою від 28 червня 2023 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 без змін. 
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок місцевого суду та постановити нове рішення. 
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
У ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) визначено судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку.
За змістом ч. 1 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. 
Проте, засуджений у своїй касаційній скарзі порушує питання лише про скасування вироку місцевого суду.
Крім того, ст. 427 КПК України встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються. Втім засуджений, до поданої ним касаційної скарги, їх не долучив. 
Також Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, касаційна скарга засудженого не містить жодного обґрунтування щодо порушень, допущених апеляційним судом при перегляді вироку місцевого суду стосовно нього. Зокрема, засуджений не зазначає, у чому саме полягали порушення допущені апеляційним судом, і як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом рішення, і чому їх (ці порушення) слід відносити до підстав для зміни або скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 404, 412 - 414, 419 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга засудженого не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів його апеляційної скарги. 
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                ОСОБА_3