ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року	Львів	Справа № 380/1304/23 пров. № А/857/8656/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                  Довгополова О.М., Мікули О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі № 380/1304/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Кравців О.Р. в м. Львові Львівської області 27.04.2023 року в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – також ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі – МВС України. відповідач 1), Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області (далі – відповідач 2), в якому просить:
- визнати протиправними дії МВС України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності;
- зобов`язати відповідача 1  виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, передбачену Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі – також Порядок № 850);
- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі – також ГУ МВС України у Львівській області) у 15-денний строк після отримання заяви та повного пакету документів від ОСОБА_1 , надіслати до МВС України подані документи та висновок щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності, відповідно до п. 8 Порядку № 850.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач 1, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що на виконання рішення суду було прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги. Підставою для відмови МВС України у погодженні висновку про виплату позивачу одноразової грошової допомоги слугував факт незалучення при проведенні медико-соціальної експертизи представника закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії. Щодо зобов`язання прийняття позитивного рішення про призначення допомоги, відповідач наголошує на дискреційних повноваженнях, оскільки суд не вправі перебирати на себе функції відповідача, як суб`єкта владних повноважень.
Відповідач надав апеляційному суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає безпідставними вимоги саме до даного відповідача.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.
Наказом ГУ МВС у Львівській області від 06.07.2015 № 476о/с старшого дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції Бориславського міського відділу ГУ МВС, з 07.07.2015 звільнено з органів внутрішніх справ у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за п. 64 «б» (через хворобу).
Відповідно до свідоцтва про хворобу від 22.06.2015 № 191 ОСОБА_1 непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.
Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (серія 12 ААА № 012179) від 22.12.2022 на підставі акта огляду МСЕК № 1899 ОСОБА_1 встановлено 45% втрати професійної працездатності.
Відповідно до Виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ, позивачу встановлена IIІ (третя) група інвалідності до 01.01.2023 у зв`язку з наявністю захворювання, пов`язаного з проходження служби в органах внутрішніх справ.
ОСОБА_1 10.01.2022 звернувся до Голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС у Львівській області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому третьої групи інвалідності. До вказаної заяви (рапорту) надано відповідні підтверджуючі документи.
МВС України листом від 22.06.2022 № 16261/15-2022 повернуто такі матеріали Ліквідаційній комісії ГУ МВС України У Львівській області без прийняття рішення на доопрацювання.
Із листа від 22.06.2022 № 16261/15-2022 вбачається, що документи містять недоліки, наявність яких унеможливила прийняття рішення за надісланими матеріалами відповідно до Порядку № 850.
Недоліки полягають у тому, що у надісланих матеріалах відсутня інформація про наявність чи відсутність у ОСОБА_1 попереднього установлення відсотка втрати професійної працездатності без установлення інвалідності, а також у не залученні представників закладу охорони здоров`я МВС до складу комісії при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 . 
Ліквідаційна комісія ГУ МВС у Львівській області листом від 01.07.2022 № 24 повідомила позивача про повернення МВС України поданих ним матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 у справі № 380/9780/22 позов ОСОБА_1 задоволено повністю та, зокрема, зобов`язано Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області у 15-дениий строк після отримання заяви (рапорту) та повного пакета документів від ОСОБА_1 надіслати до МВС України подані документи та висновок щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому третьої групи інвалідності відповідно до пункту 8 Порядку № 850; зобов`язано МВС України повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІII групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Закону України «Про міліцію», Порядку № 850 та прийняти відповідне рішення.
На виконання даного судового рішення Ліквідаційна комісія ГУ МВС України у Львівській області на вимогу МВС України листом направила відповідачу документи для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Від МВС України на адресу Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області надійшов лист від 28.12.2022 № 40735/15-2022, де вказано про прийняття рішення оформленого відповідним висновком, яким відмовлено позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги. Підставою відмови зазначено невідповідність надісланих матеріалів вимогам Порядку № 850, а саме те, що при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучалися, а лікарсько-консультативною комісією лікарні (з поліклінікою) ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» ОСОБА_1 на МСЕК не направлявся.
Про вказане рішення Ліквідаційна комісія ГУ МВС України у Львівській області повідомила позивача листом від 06.01.2023 № 1.
Вважаючи рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Правовідносини з приводу виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції були врегульовані Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» (далі - Закон № 565-ХІІ).
Частиною 6 статті 23 Закону № 565-ХІІ встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
З 07 листопада 2015 року Закон № 565-ХІІ втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VІІІ).
В абзаці 3 пункту 15 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Таким чином, до спірних правовідносин слід застосовувати статтю 23 Закону № 565-ХІІ. Зокрема, колишні працівники міліції мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням їм інвалідності на підставі цього Закону в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Із змісту пунктів 1, 2 Порядку № 850 встановлено, що порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
В підпункті 2 пункту 3 Порядку № 850 зазначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Відповідно до підпункту 7 пункту 8 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пункті 6 або пункті 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
Пунктом 9 Порядку № 850 визначено, що Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Аналіз викладених норм Порядку № 850 свідчить, що за працівниками міліції зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених законом № 565-ХІІ відповідно до Порядку № 850, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII, а також, що після надходження передбачених даним Порядком документів МВС України зобов`язане прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018р. у справі № 822/1579/17, яка згідно положень частини п`ятої статті 242 КАС України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Колегія суддів звертає увагу, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 у справі № 380/9780/22 та на підставі поданих позивачем матеріалів Ліквідаційна комісія ГУ МВС України у Львівській області надіслала до МВС України разом з поданими позивачем матеріалами Висновок про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 372150 грн.
Однак листом МВС України «Про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги» позивача повідомлено, що відсутні підстави для призначення одноразової грошової допомоги.
Підставою для такої відмови у призначенні одноразової грошової допомоги зазначено, що медико-соціальна експертна комісія проведена з порушенням а саме: представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися, а лікарсько-консультативною комісією лікарні (з поліклінікою) ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» позивач на МСЕК не направлявся.
Як вірно наголосив суд першої інстанції, вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, а саме: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Підстави, на яку покликався суб`єкт владних повноважень в особі МВС України, відмовляючи позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, вказана норма не містить.
Апеляційний суд також відкидає доводи апелянта про порушення Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі – також Положення).
Суд першої інстанції дав належну оцінку аналогічним покликанням відповідача 1, викладеними у запереченнях на позов.
Зокрема, При цьому, пунктом 10 Положення передбачено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії: 1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю.
Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.
До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.
Порядок участі представників Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості та інших працівників соціальної сфери затверджується МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики.
З викладеного слідує, що пункт 10 Положення, на який покликається відповідач 1 у листі  від 28.12.2022 року № 40735/15-2021, містить лише загальні положення щодо порядку утворення комісій.
Також у даному листі відповідачем жодним чином не обґрунтовано, з посиланням на відповідний документ, що до складу комісії не входили представника закладів охорони здоров`я МВС. Доказів на підтвердження зазначених доводів не надано.
Хоча згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Колегія суддів наголошує, що навіть у випадку незалучення представників МВС до проведення обстеження здоров`я позивача останній не повинен відповідати за неналежне виконання органами державної влади своїх функцій щодо залучення представника закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії.
Доводи апелянта про наявність дискреційних повноважень колегія суддів відхиляє, оскільки Верховний Суд у постановах від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15 зазначив, що дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Однак, в межах спірних правовідносин встановлені підстави саме для зобов`язання МВС України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги за встановленою ІІІ групою інвалідності захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, затвердивши висновок про призначення одноразової грошової допомоги, з метою належного відновлення порушеного права позивача.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі МВС України діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також, п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд  -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі № 380/1304/23 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	О. І. Мікула