КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції: Опанасюк І.О.
Єдиний унікальний номер справи № 373/1565/22
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5811/2023
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
12 липня 2023  року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді  Мережко М.В.,
суддів: Кашперської Т.Ц., Поліщук Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 29 грудня 2022 року та на додаткове рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 09 січня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
 
встановив:
 
У вересні 2022 року  ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «Страхова група «ТАС», відповідач), ОСОБА_2 (далі - відповідач) про відшкодування шкоди, у якому просив:
- стягнути солідарно з ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 на його користь частину нанесеної шкоди в розмірі 50 000 грн;
- стягнути з ОСОБА_2 на його користь різницю між фактичним розміром шкоди та виплатою страхового відшкодування у розмірі 145 227 грн; 
- стягнути з ОСОБА_2 3% річних у розмірі 4 667,16 грн;
- стягнути з ОСОБА_2 інфляційні витрати у розмірі 32 210,25 грн;
- стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 5 205,48 грн;
- стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 283,56 грн;
- стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати у розмірі 350 грн;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 5 000 грн; 
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на зберігання транспортного засобу у розмірі 2 100 грн; 
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення висновків експертів у розмірі 6 500 грн; 
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за правничу допомогу у справі про адміністративне правопорушення у розмірі 13 000 грн; 
- стягнути солідарно з ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 645,43 грн  та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 500 грн.
Свої вимоги  позивач обґрунтовував тим, що 30 липня 2021 року близько  19 год. 00 хв. на 36 км автодороги Бориспіль-Дніпро сталась ДТП за участю автомобілів марки «ВАЗ-21150», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем марки «Honda», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .
Зазначив, що 19 травня 2022 року постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області у справі № 373/1311/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП. Провадження по справі відносно ОСОБА_3 за статтею 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія «ВАЗ-21150» державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована полісом обов`язкового страхування АР №7228459 ПрАТ «Страхова група «ТАС».
ПрАТ «Страхова група «ТАС», 17 червня 2022 року здійснила виплату позивачу страхового відшкодування в межах страхового полісу у розмірі 130 000 грн.
Також вказав, що 01 грудня 2020 року, відповідно до Закону України «Про страхування», Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) від 14 жовтня   2008 року між ОСОБА_4 та АТ «Страхова група «ТАС» було укладено Договір добровільного комплексного страхування № AZ14-1187854, згідно якого було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «ВАЗ-21150» державний номерний знак НОМЕР_1 на страхову суму 50 000 грн, про що йому стало відомо після виплати страхового відшкодування у розмірі 130 000 грн.
У зв`язку з цим, представник позивача, 12 серпня 2022 року направив претензію до ПрАТ «Страхова група «ТАС» щодо здійснення доплати страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн  ОСОБА_1 .
Однак, 17 серпня 2022 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» відмовило ОСОБА_1 у здійсненні доплати страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн.
Позивач вважає таку відмову необґрунтованою, оскільки ОСОБА_1 погодив розмір відшкодування з ПрАТ «Страхова група «ТАС» у розмірі 130 000 грн, відповідно до полісу обов`язкового страхування АР №722859, лише з тих причин , що йому не було відомо про договір добровільного комплексного страхування                                                 № AZ14-1187854 на страхову суму 50 000 грн. 
Крім цього, на думку позивача, ОСОБА_2 , який  на дату дорожньо-транспортної  пригоди не мав посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, не може вважатись таким, відповідальність  якого не застрахована, при цьому, позивач  посилався на постанову Верховного Суду у справі № 610/2229/18.
Також, позивач вважає, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» навмисно не повідомила його про додатковий договір страхування, щоб уникнути повної виплати страхового відшкодування у розмірі 180 000 грн,  у зв`язку з чим, страхова компанія зобов`язана доплатити йому страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн.
Позивач зазначав, що відповідно до висновку експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda» державний номерний знак НОМЕР_2 становить 561 889,26 грн, ринкова (дійсна) вартість становить 358 527,00 грн, вартість матеріального збитку становить 358 527,00 грн.
Позивач вказував, що автомобіль «Honda» державний номерний знак НОМЕР_2 є фізично знищеним.
Ринкова вартість автомобіля, з урахуванням аварійних пошкоджень, становить                  36 415,66 грн. Позивач продав вказаний автомобіль в пошкодженому стані за 33 300 грн. Отже, на думку позивача, страхова компанія зобов`язана сплатити йому 180 000 грн, а сплатила лише 130 000 грн, тобто зобов`язана доплатити 50 000 грн.
Також ОСОБА_1 вважає, що відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити йому різницю між вартістю автомобіля до та після ДТП у розмірі 145 227 грн, за вирахуванням розміру страхового відшкодування, кошти витрачені на евакуацію транспортного засобу у розмірі 5 000 грн та зберігання автомобіля - 2 100 грн, витрати за проведення експертизи у розмірі 6 500 грн, 3% річних у розмірі 4 667,16 грн  та інфляційні витрати у розмірі 32 210,25 грн.
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив суд задовольнити позовні вимоги у повному розмірі.
Заочним рішенням Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від                      29 грудня  2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та виплатою страхового відшкодування у розмірі 145 227 (сто сорок п`ять тисяч двісті двадцять сім) грн 00 коп., 3% річних у розмірі  4 667 (чотири тисячі шістсот шістдесят сім) грн 16 коп., інфляційні витрати у розмірі  32 210 (тридцять дві тисячі двісті десять) грн 25 коп., витрати за евакуацію транспортного засобу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп., витрати за зберігання транспортного засобу у розмірі 2 100 (дві тисячі сто) грн 00 коп., витрати за проведення висновків експертів у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) грн 00 коп., витрати на правничу допомогу у справі про адміністративне правопорушення у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) грн 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) грн.00 коп. та судовий збір у розмірі 2 097 (дві тисячі дев`яносто сім) грн 03 коп.
В решті позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 09 січня 2023 року заяву представника позивача - адвоката Олексієнка М.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу у справі задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати  на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1 981 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят одна) грн 75 коп.
В решті вимог відмовлено.
Частково не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції та додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат           Олексієнко М.М., оскаржив їх в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 29 грудня 2022 року в частині відмови у стягненні нанесеної шкоди в розмірі 50 000 грн, пені в розмірі 5 205 грон 48 коп.3 % річних в розмірі 283 грн 56 коп. та інфляційних витрат в розмірі 350 грн, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити ці вимоги. 
Змінити заочне рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 29 грудня 2022 року та на додаткове рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 09 січня 2023 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу в цивільній справі та задовольнити ці вимоги в повному обсязі.
Вирішити питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу в Київському апеляційному суді.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що судом першої інстанції не встановлені дійсні обставини, оскільки між ОСОБА_1 та ПрАт «СГ «ТАС» було погоджено суму страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн відповідно до полісу обов`язкового страхування  AP № 7228459, а не до Договору № AZ14-1195543 добровільного комплексного страхування.
Апелянт вважає, що хоч законодавством України не передбачено солідарного обов`язку страховика та страхувальника, суд першої інстанції повинен був стягнути                  50 000 грн саме з ПрАТ «Страхова група «ТАС», оскільки страхова компанія не здійснила повну виплату страхового відшкодування.
Звернув увагу апеляційного суду на те, що в суді першої інстанції ні від однієї із сторін не було подано клопотання про зменшення судових витрат, відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, що мають значення для справи, тому суд першої інстанції за власним бажанням не мав права зменшити витрати на правничу допомогу, враховуючи практику за подібних правовідносин. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 30 січня 2023 року, для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі Савченка С.І. (головуючий суддя), Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.
При цьому, рішенням Вищої ради правосуддя від 09 травня 2023 року суддю ОСОБА_5 звільнено з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.
У зв`язку із припиненням повноважень судді Савченка С.І., 12 травня                        2023 року за результатами повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Київського апеляційного суду, для розгляду справи  визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Мережко М.В., суддів: Ігнатченко Н.В., Кашперської Т.Ц.
Протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 29 червня 2023 року суддю Ігнатченко Н.В. змінено на суддю Поліщук Н.В.
За правилами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є відшкодування шкоди, а ціна позову становить 264 543,45 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Наданим процесуальним законом правом подати відзив на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Доводів в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди та виплатою страхового відшкодування у розмірі 145 227 грн 00 коп., 3% річних у розмірі  4 667 грн 16 коп., інфляційних витрати у розмірі 32 210 грн 25 коп., витрат за евакуацію транспортного засобу у розмірі 5 000 грн 00 коп., витрат за зберігання транспортного засобу у розмірі 2 100 грн 00 коп., витрат за проведення висновків експертів у розмірі                  6 500 грн 00 коп., витрати за правничу допомогу у справі про адміністративне правопорушення у розмірі 7 500 грн 00 коп., апеляційна скарга не містить, тому відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України законність ухваленого у цій частині рішення суду першої інстанції колегією суддів не перевіряється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції та додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Судом встановлено, 30 липня 2021 року близько 19 год. 00 хв. на 36 км автодороги Бориспіль-Дніпро сталась ДТП за участю автомобілів марки «ВАЗ-21150» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем марки «Honda» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .
Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області  від                 19 травня 2022 року у справі № 373/1311/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП (порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів). Провадження по справі відносно ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 21-22).
За правилами ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія «ВАЗ-21150» державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована полісом обов`язкового страхування АР№7228459 Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС».
Також встановлено, що 17 червня 2022 року  ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснила виплату позивачу страхового відшкодування в межах страхового полісу у розмірі 130 000 грн.
Звертаючись до суду із даним позовом, позивач вказав, що після виплати страхового відшкодування у розмірі 130 000 грн йому стало відомо про те, що 01 грудня 2020 відповідно до Закону України «Про страхування», Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) від 14.10.2008 між ОСОБА_4 та АТ «СГ «ТАС» було укладено Договір добровільного комплексного страхування AZ14-1187854, згідно якого було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «ВАЗ-21150» державний номерний знак НОМЕР_1 на страхову суму 50 000 грн, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 03 серпня 2022 року № 894.
В подальшому, 12 серпня 2022 року представник позивача направив претензію до ПрАТ «Страхова група «ТАС» щодо здійснення доплати страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн ОСОБА_1 відповідно до Договору добровільного комплексного страхування № AZ14-1187854 від 01 грудня 2020 року (а.с. 30-32).
Як вбачається з листа ПрАТ «Страхова група «ТАС» № 759 від 17 серпня                     2022 року вбачається, що страхова компанія  відмовила ОСОБА_1 у здійсненні доплати страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн посилаючись на те, що ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування в межах ліміту Полісу. Крім цього, за результатами проведеного огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. Про це свідчить подана ОСОБА_1 заява про страхове відшкодування від 25 серпня 2021 року, згідно якої він погодився, що розмір страхового відшкодування складає                      130 000 грн з вирахуванням франшизи та не наполягав на проведенні оцінки експертизи пошкодженого майна. Також ОСОБА_2 на дату дорожньо-транспортної пригоди мав посвідчення водія НОМЕР_3 з відкритою категорією «С». Дана категорія не дає права на керування автомобілем вагою до 3,5 тон. Згідно п.п.13.2.10 п.13.2 Розділу 13 Договору, до страхових випадків не відносяться і виплати страхового відшкодування (страхові виплати) не проводяться (по всіх видах страхування), якщо збиток настав опосередковано або внаслідок (загальні виключення ) керування ТЗ особою, яка не має законних підстав на керування ТЗ (а.с. 33).
Відповідно до ст.. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
У даній справі позивач вважав, що у відповідачів є солідарний обов`язок виплатити йому страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн і цей обов`язок виник внаслідок ДТП. Тому позивач пред`явив до відповідачів однакову вимогу.
Статтею 979 ЦК України передбачено, що  за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
У п. 9 ч. 1 ст.  7 Закону України «Про страхування» вказано, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є обов`язковим.
Відповідно до ст.. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Таким чином, ПрАТ «Страхова група «ТАС» уклавши договір страхування взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі.
За редакцією ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого. Таким чином, спірні правовідносини не передбачають наявність солідарної відповідальності перед позивачем.
Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц.
Крім цього, підпунктом 13.2.10. пункту 13.2 Розділу 13 Договору добровільного комплексного страхування № AZ14-1187854 від 01 грудня 2020 року передбачено, що  страхове відшкодування/страхова виплата за цим Договором не виплачується, якщо збиток настав внаслідок керування ТЗ особою, яка не має законних підстав на керування.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 на дату дорожньо-транспортної пригоди мав посвідчення водія НОМЕР_3 з відкритою категорією «С». 
Дана категорія не дає права на керування автомобілем вагою до 3.5 тон, тобто він не мав законних підстав на керування автомобілем марки «ВАЗ-21150» державний номерний знак НОМЕР_1 .
Аналізуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що висновок Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області про відмову у задоволенні позовних  вимог ОСОБА_1 в частині солідарного стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 на його користь частину нанесеної шкоди у розмірі 50 000 грн є правильним, підтверджується матеріалами справи та ґрунтується на вимогах закону.
Вимоги про стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь                  ОСОБА_1 пені у розмірі 5 205,48 грн, 3% річних у розмірі 283,56 грн, інфляційних витрат у розмірі 450 грн є похідними від вимоги про стягнення частини нанесеної шкоди у розмірі 50 000 грн, тому висновок суду першої інстанції про те, що вони не підлягають задоволенню є правильним.
Доводи апеляційної скарги про те, що між ОСОБА_1 та ПрАт «СГ «ТАС» було погоджено суму страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн відповідно до полісу обов`язкового страхування  AP № 7228459, а не до Договору № AZ14-1195543 добровільного комплексного страхування повторюють доводи позовної заяви, належна оцінка яким надана судом першої інстанції.
Посилання апелянта на те, що хоч законодавством України не передбачено солідарного обов`язку страховика та страхувальника, суд першої інстанції повинен був стягнути 50 000 грн саме з ПрАТ «Страхова група «ТАС», оскільки страхова компанія не здійснила повну виплату страхового відшкодування колегією суддів до уваги не приймаються, так як вони ґрунтуються на власному тлумаченні апелянтом положень законодавства та спростовуються матеріалами справи.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу понесених позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ст.ст. 15, 133 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частинами 1-2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
При зверненні до суду з позовом, позивач просив стягнути солідарно з ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 645 грн 43 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі                                  25 500 грн 00 коп.
В підтвердження позовних вимог позивачем надано до суду копію Договору про надання правничої допомоги № 08/07/22-ЦС-2 від 08 липня 2022 року (а.с. 100-103), додаткову угоду № 1 до договору № 08/07/22-ЦС-2 про надання професійної правничої допомоги від 08 липня 2022 року (а.с. 104) та додаткову угоду № 2 до договору                            № 08/07/22-ЦС-2 про надання професійної правничої допомоги від 08 липня 2022 року (а.с. 105).
Відповідно до додаткової угоди № 1 та додаткової угоди № 2 до договору про надання професійної правничої допомоги № 08/07/22-ЦС-2 від 08 липня 2022 року вартість послуг адвоката за надання правничих послуг (складення позовної заяви, відповіді на відзив, клопотань та інших необхідних процесуальних документів) становить 14 000 грн; участь адвоката в судовому засіданні - 2 500 грн, складання та подання претензії до ПрАТ «СГ «ТАС» становить 4 000 грн.
Відповідно до копії платіжного доручення від 11 липня 2022 року № 104104480 наданої, ОСОБА_1 сплатив адвокату Олексієнко М.М. за правничу допомогу                  14 000 грн, відповідно до квитанції № 0.0.2638188781.1. сплатив 4 000 грн., всього                         18 000 грн (а.с. 106, 107).
Також позивачем надано акт виконаних робіт від 30 липня 2022 року, з якого вбачається, що адвокат Олексієнко М.М. надав правничу допомогу ОСОБА_1   у формі складання та подання адвокатського запиту до ПрАТ «СГ «ТАС» щодо отримання інформації щодо полісу добровільного страхування (а.с. 108).
Відповідно до акту виконаних робіт від 03 серпня 2022 року, адвокат                  Олексієнко М.М. надав правничу допомогу ОСОБА_1 у формі складання та подання адвокатського запиту до ПрАТ «СГ «ТАС» щодо отримання сканкопій всіх матеріалів страхової справи (а.с. 109).
Згідно з актом виконаних робіт від 12 серпня 2022 року, адвокат                 Олексієнко М.М. надав правничу допомогу ОСОБА_1 у формі складання та подання претензії про доплату страхового відшкодування до ПрАТ «СГ «ТАС» від                      12 серпня 2022 року.
Як вбачається з акту виконаних робіт від 25 серпня 2022 року, адвокат                   Олексієнко М.М. надав правничу допомогу ОСОБА_1 у формі складання та подання адвокатського запиту до ПрАТ «СГ «ТАС» щодо отримання сканкопій договору добровільного комплексного страхування.
Відповідно до акту виконаних робіт від 30 серпня 2022 року адвокат                     Олексієнко М.М. надав правничу допомогу ОСОБА_1 у формі складання позовної заяви про відшкодування шкоди у зв`язку з ДТП, що мало місце 30 липня                 2021 року приблизно о 19 год. 00 хв. на 36 км а/д Бориспіль-Дніпро сталася ДТП за участю автомобіль «ВАЗ» д.н. НОМЕР_1 та автомобіля «Honda» державний номерний знак НОМЕР_2 до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2020 року та підготовка додатків до позовної заяви про відшкодування шкоди у зв`язку з ДТП.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правова допомога у виді підготовки додатків до позовної заяви про відшкодування шкоди у кількості, необхідній для подачі позову до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, є складовою підготовки позовної заяви.
Оскільки розмір винагороди за правничу допомогу у виді складання позовної заяви, відповіді на відзив, клопотань та інших необхідних процесуальних документів визначено у вигляді фіксованої суми у розмірі 14 000 грн, а підготовка додатків є складовою підготовки позовної заяви, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив,   визначити вартість фактично наданих правничих послуг в цій частині не можливо.
Крім того, солідарне зобов`язання є інститутом цивільного права і на нього поширюється дія норм ЦК України, який визначає це поняття через «солідарну вимогу» та «солідарний обов`язок» (ст. ст. 541-544 ЦК України).
Солідарне зобов`язання є різновидом цивільно-правових зобов`язань із множинністю осіб, які характеризуються тим, що у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний з них має право пред`явити боржникові вимогу в повному обсязі, а вразі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.
Солідарна відповідальність у зобов`язальному праві це - відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо.
При цьому, як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом.
Судове рішення не може бути підставою виникнення солідарності, оскільки судовим рішенням утверджуються права осіб, а не створюються заново. Судове рішення не може створювати й солідарну відповідальність там, де вона не випливає з самого правовідношення, яке зумовило виникнення спору.
Солідарне стягнення суми судових витрат, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, законом не передбачено.
Таким чином суд, позбавлений можливості розподілити витрати на професійну правничу допомогу шляхом їх солідарного стягнення з відповідачів.
Посилання позивача про солідарне стягнення судових витрат з відповідачів є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
Вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 500 грн  є необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України.
Тобто позивачем надано суду належні докази на підтвердження витрат на правничу допомогу у розмірі 2 500 грн  за участь адвоката в судовому засіданні та 4 000 грн за складання та подання претензії до ПрАТ «СГ «ТАС».
За таких обставин, колегія суддів вважає, що Переяслав-Хмельницький районний суд Київської області дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 грн.
В частині оскарження додаткового рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 09 січня 2023 року колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Зі змісту рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 29 грудня 2022 року вбачається, що при його ухваленні судом першої 9інстанції  не вирішувалось питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу за участь адвоката в судовому засіданні 09 листопада 2022 року, від 05 грудня 2022 року, від 19 грудня                  2022 року та від 29 грудня 2022 року.
Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 08 липня 2022 року № 08/07/22-ЦС-2 вартість послуг адвоката за участь адвоката в судовому засіданні складає 2 500 грн.
Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності) та розумності розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Такі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України»).
В своїх позовних вимогах позивач ставив питання про солідарне стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги.
Суд першої інстанції врахував, що солідарне стягнення суми судових витрат, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, законом не передбачено, а відтак позбавлений можливості розподілити витрати на професійну правничу допомогу шляхом їх солідарного стягнення з відповідачів.
Суд першої інстанції, дослідивши акти виконаних робіт, дійшов обґрунтованого висновку про те, що адвокатом безпідставно включено до суми відшкодування послуги за участь в судовому засіданні 09 листопада 2022 року, 05 грудня 2022 року та 19 грудня 2022 року, оскільки судові засідання, в зазначені дати не відбулись, а були відкладені, з урахуванням ст. 223 ЦПК України та позиції сторони позивача, тобто ним не обґрунтовано заявлені вимоги щодо відшкодування витрат на правничу допомогу за участь у таких засіданнях.
Таким чином, позивачем надано суду належні докази на підтвердження витрат на правничу допомогу у розмірі 2 500 грн за участь адвоката в судовому засіданні, яке відбулось 29 грудня 2022року.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області  про часткове задоволення заяви про відшкодування судових витрати на правничі послуги у розмірі 2 500 грн в обсязі задоволених позовних вимог, що становить 79,27% від заявлених вимог і складає                  1 981,75 грн ґрунтується на вимогах закону та підтверджується матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів і незгоди позивача з висновками суду першої інстанції  щодо їх оцінки.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.      
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 29 грудня 2022 року та додаткове рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 09 січня                  2023 року є законними та обґрунтованими, ухваленими на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для їх скасування чи зміни відсутні.
Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, відсутні підстави для стягнення на його користь витрат на правову допомогу, понесених під час розгляду справи в апеляційному суді.
Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від   29 грудня 2022 року та додаткове рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 09 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                               М.В. Мережко
 
Судді:                                                                                                                        Т.Ц. Кашперська
 
  Н.В. Поліщук