ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 вересня 2023 року           справа №200/2268/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року (повне судове рішення складено 27 липня 2023 року) у справі № 200/2268/23 (суддя в І інстанції Шинкарьова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, 
                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - Управління), в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 20.04.2023 №056650007053 по заяві позивача від 11.04.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 періоди з 26.06.1998 по 31.08.1998, з 29.06.1999 по 31.07.1999 та з 02.08.2000 по 30.08.2000, з 06.08.2001 по 20.08.2001, з 01.01.2007 по 28.02.2007, з 25.11.2007 по 31.12.2007, з 22.12.2008 по 31.12.2008, з 05.11.2009 по 31.12.2009, з 21.12.2010 по 31.12.2010, з 18.11.2011 по 31.12.2011, з 09.12.2012 по 31.12.2012, з 19.12.2013 по 31.12.2013, з 16.10.2014 по 24.11.2014, з 25.11.2014 по 01.12.2014, з 01.01.2015 по 02.01.2015, з 13.11.2018 по 31.12.2018, з 14.09.2021 по 30.09.2021 та призначити з 11.04.2023 пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням віку за Списком №1 відповідно до п."а" ч.1 ст.13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788) в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.
Позов обґрунтований тим, що 11.04.2023 позивач звернувся через ВЕБ-Портал Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразку про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої додав, на його переконання, всі необхідні скановані документи.
Відповідачем розглянуто заяву відповідно до принципу екстериторіальності та Рішенням від 20.04.2023 № 056650007053 відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю пільгового стажу 25 років, з посиланням на ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058).
Позивач вказує, що своїм рішенням відповідач нарахував йому 20 років 4 місяці 02 дня пільгового стажу на підземних роботах. Періоди, які не враховані до пільгового стажу, відповідачем у Рішенні не зазначені, однак такі періоди є, що підтверджується, зокрема, даними трудової книжки та формою РС-право. Зазначає, що не згоден із незарахуванням певних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1 та з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. 

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 20.04.2023 № 056650007053.
Зобов`язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 періоди з 26.06.1998 по 31.08.1998, з 29.06.1999 по 31.07.1999 та з 02.08.2000 по 30.08.2000, з 06.08.2001 по 20.08.2001, з 01.01.2007 по 28.02.2007, з 25.11.2007 по 31.12.2007, з 22.12.2008 по 31.12.2008, з 05.11.2009 по 31.12.2009, з 21.12.2010 по 31.12.2010, з 18.11.2011 по 31.12.2011, з 09.12.2012 по 31.12.2012, з 19.12.2013 по 31.12.2013, з 16.10.2014 по 24.11.2014, з 25.11.2014 по 01.12.2014, з 01.01.2015 по 02.01.2015, з 13.11.2018 по 31.12.2018, з 14.09.2021 по 30.09.2021.
Зобов`язано Управління повторно розглянути заяву позивача від 11.04.2023 про призначення пенсії.
В інший частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн. 

Не погодившись з таким судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги, в яких посилались на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначав, що він має достатню кількість пільгового стажу, підтвердженого належними документами, та відповідає іншим вимогам для призначення пенсії за віком, тому суд необґрунтовано не застосував ефективний спосіб захисту прав.
Просив скасувати рішення місцевого суду в частині зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач в своїй апеляційній скарзі просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що в порушення норм процесуального права не залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до розгляду справи у якості співвідповідача, оскільки позивач мешкає на території Донецької області. 
27.01.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ  в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком згідно ч. 3 ст.114 Закону № 1058. Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 03.02.2022 № 056650007053  позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу (страховий стаж становить 24 роки 10 місяців 28 днів, в тому числі стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах складає 12 років 01 місяць 15 днів) та зазначено, що право на пенсію згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 позивач за наявним стажем має з 15.03.2029, тобто після досягнення 50-річного віку.
Вказує, що за таких обставин позовні вимоги про зарахування до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1 періоди з 26.06.1998 по 31.08.1998, з 29.06.1999 по 31.07.1999 та з 02.08.2000 по 30.08.2000, з 06.08.2001 по 20.08.2001, з 01.01.2007 по 28.02.2007, з 25.11.2007 по 31.12.2007, з 22.12.2008 по 31.12.2008, з 05.11.2009 по 31.12.2009, з 21.12.2010 по 31.12.2010, з 18.11.2011 по 31.12.2011, з 09.12.2012 по 31.12.2012, з 19.12.2013 по 31.12.2013, з 16.10.2014 по 24.11.2014, з 25.11.2014 по 01.12.2014, з 01.01.2015 по 02.01.2015, з 13.11.2018 по 31.12.2018, з 14.09.2021 по 30.09.2021 безпідставно звернуті до відповідача, оскільки ці періоди не враховано за рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 03.02.2022 № 056650007053.
Також зазначає, що згідно з приписами ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 спеціалістами ГУ ПФУ в Донецькій області було здійснено перевірку достовірності пільгової довідки без дати №95арх, виданої на ім`я ОСОБА_1 підприємством ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» за період роботи з 25.11.2014 по 01.04.2018 на шахті «Краснолиманська».
За результатами проведеної перевірки довідок (Акт № 500-1003-1/360 від 03.03.2023) встановлено, що дані, зазначені в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, наданої для призначення (перерахунку) пенсії без дати №95арх, виданої на ім`я ОСОБА_1 , не відповідають даним у первинних документах, які зберігаються в ДП «ВК «Краснолиманська», рекомендовано надати нову довідку, раніше виданий документ вважати недійсним. Отже, вважає, що позовні вимоги про зарахування до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 періодів з 25.11.2014 по 01.12.2014, з 01.01.2015 по 02.01.2015 взагалі безпідставні.
Щодо звернення 11.04.2023, вказує, що позивач звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком згідно ч. 3 ст.114 Закону № 1058.
Органи Пенсійного фонду України з 01.04.2021 застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де прийнято заяву та де проживає пенсіонер.
Рішенням відповідача від 20.04.2023 № 056650007053 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. У цьому рішенні зазначено: вік позивача 44 роки 27 днів.
Вказує, що відповідно до наведеної норми за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.04.2023 пільговий стаж обчислено відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу “код підстави для обліку спеціального стажу”, а саме періоди роботи з серпня 2001 по грудень 2006 та з лютого 2020 по грудень 2022 року зараховано в пільговому обчисленні.
За таких обставин позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ч.3 ст. 114 Закону № 1058 через відсутність на момент звернення з заявою необхідного пільгового стажу на підземних роботах - 25 років. Позивач набуде право на пенсію за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 після набуття необхідного пільгового стажу 25 років, або згідно п. 1 ч. 2 ст.114 Закону № 1058 при досягненні 50-річного віку.
Вказує, що під час звернення з заявою про призначення пенсії від 11.04.2023 пільгові довідки згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637 позивачем взагалі не надавалися.
В зв`язку з цим підстави для зарахування до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1 періоди з 26.06.1998 по 31.08.1998, з 29.06.1999 по 31.07.1999, з 02.08.2000 по 30.08.2000 та з 06.08.2001 по 20.08.2001 відсутні, оскільки додані до позовної заяви довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №26/923 від 16.11.2021, № 792 від 04.11.2021, як зазначалось вище, під час звернення з заявою про призначення пенсії від 11.04.2023 не надавались, вони також не містяться і в матеріалах пенсійної справи позивача.
Щодо колізії між нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах для чоловіків не існувало.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивачем висловлено прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі відповідача, задовольнити частково, а апеляційну скаргу позивача – залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 .
Як встановлено судом на підставі наявних матеріалів справи та пояснень сторін, що викладені ними в позові та відзивах, позивач 11.04.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком.
Органи Пенсійного фонду України з 01.04.2021 застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де прийнято заяву та де проживає пенсіонер.
Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 20.04.2023 № 056650007053 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. У рішенні вказано, що вік позивача на дату звернення 44 роки 27 днів. Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж становить 46 років 01 місяць 13 днів, в тому числі пільговий стаж на підземних роботах 20 років 04 місяці 02 дні (Список № 1 - 5 років 05 місяців 7 днів; професії відповідно до постанови № 202 від 31.03.1994 “Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років - 14 років 10 місяців 24 дні).
Також зазначено, що результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Пільговий стаж обчислено відповідно пільгових довідок та індивідуальних відомостей про застраховану особу кодів підстави для обліку спеціального стажу періоди роботи з серпня 2001 по грудень 2006 та з лютого 2020 по грудень 2022 зараховано в пільговому обчисленні.
Враховуючи викладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутності необхідного пільгового стажу.
Як вбачається з Форми РС-право, відповідачем не зараховано до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1 наступні періоди:
- з 26.06.1998 по 31.08.1998, з 29.06.1999 по 31.07.1999 та з 02.08.2000 по 30.08.2000 у період праці на ДВАТ «1-3 «Новогродівська».
- з 06.08.2001 по 20.08.2001 у період праці на ПАТ «ШУ «Покровське»
- з 01.01.2007 по 28.02.2007, з 25.11.2007 по 31.12.2007, з 22.12.2008 по 31.12.2008, з 05.11.2009 по 31.12.2009, з 21.12.2010 по 31.12.2010, з 18.11.2011 по 31.12.2011, з 09.12.2012 по 31.12.2012, з 19.12.2013 по 31.12.2013, з 16.10.2014 по 24.11.2014, з 25.11.2014 по 01.12.2014, з 01.01.2015 по 02.01.2015, з 13.11.2018 по 31.12.2018, з 14.09.2021 по 30.09.2021 у період праці на інших підприємствах.
Позивач не згоден із не зарахуванням цих періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1 та з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно до наданих матеріалів справи судом встановлено наступне.
З трудової книжки НОМЕР_2 , що видана на ім`я позивача 03.08.1998, за спірний період вбачаються наступні записи:
з 26.06.1998 по 01(а не 31 як зазначив позивач та суд першої інстанції).08.1998, з 29.06.1999 по 31.07.1999 та з 02.08.2000 по 30.08.2000 у період роботи позивача на ДВАТ ш.1-3 «Новогродівська», підтверджується записами у трудовій книжці (2-7), згідно з якими:
26.06.1998 прийнятий учнем електрослюсаря підземним в енергомеханічний відділ. 01.08.1998 звільнений по закінченню виробничої практики.
29.06.1999 прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду на дільницю енергомеханічний відділ. 31.07.1999 звільнений по закінченню виробничої практики.
02.08.2000 прийнятий підземним електрослюсарем 4 розряду на комплекс скипового ствола. 07.08.2000 переведений підземним гірничим майстром на дільницю КСС 30.08.2000 року звільнений по закінченню виробничої практики.
З довідок про підтвердження пільгового стажу № 26/923 від 16.11.2021 ДВАТ «1-3 «Новогродівська» вбачається, що за період 26.06.1998 по 01.08.1998, з 29.06.1999 по 31.07.1999 та з 02.08.2000 по 30.08.2000 позивач виконував гірничі роботи пільгового характеру повний робочий день на посадах, що передбачені Списком №1.
У період з 06.08.2001 по 20.08.2001 позивач працював у навчальному пункті з оплатою робочого виконувались на виробництві гірничі роботи, за професією майстер гірничий за списком №1, дану інформацію також відображено у довідці про підтвердження пільгового стажу № 792 від 04.11.2021.
У період з 01.01.2007 по 28.02.2007, зокрема, позивач працював у ПАТ «ШУ «Покровське» за професією начальник підземний з оплатою підземного робочого дільниці РМД з повним робочим днем в шахті, що передбачено Список №1 (довідка про підтвердження пільгового стажу № 792 від 04.11.2021).
У період з 25.11.2007 по 31.12.2007, зокрема, позивач працював у шахті ТОВ «Краснолиманське» за професією майстер гірничий підземний дільниці з підготовчих робіт, що передбачено Список №1 (довідка про підтвердження пільгового стажу № 19 від 25.01.2022).
У період з 22.12.2008 по 31.12.2008, зокрема, позивач навчався та працював у шахті ТОВ «Краснолиманське» за професією електрослюсар підземний та учнем гірника підземного, що передбачено Списком №1 (довідка про підтвердження пільгового стажу № 20 від 25.01.2022).
У період з 05.11.2009 по 31.12.2009 та з 21.12.2010 по 31.12.2010, зокрема, позивач працював у шахті ТОВ «Краснолиманське» за професією майстер гірничий підземний дільниці з підготовчих робіт, що передбачено Список №1 (довідка про підтвердження пільгового стажу № 21 від 25.01.2022).
У період з 18.11.2011 по 31.12.2011, зокрема, позивач працював у шахті ТОВ «Краснолиманське» за професією на посаді помічник начальника дільниці з підготовчих робіт, що передбачено Список №1 (довідка про підтвердження пільгового стажу № 22 від 25.01.2022).
У період з 09.12.2012 по 31.12.2012, з 19.12.2013 по 31.12.2013, з 16.10.2014 по 24.11.2014, зокрема, позивач працював повний робочий день на підземних роботах у шахті ТОВ «Краснолиманське» на посаді помічник начальника дільниці з підготовчих робіт, що передбачено Список №1 (довідка про підтвердження пільгового стажу № 23 від 25.01.2022).
У період з 25.11.2014 по 01.12.2014, з 01.01.2015 по 02.01.2015, зокрема, позивач працював повний робочий день на підземних роботах у шахті ДП «ВК «Краснолиманська» на посаді помічник начальника дільниці з підготовчих робіт, що передбачено Список №1 (довідка про підтвердження пільгового стажу № 95 арх ДП «ВК «Краснолиманська»).
У період з 13.11.2018 по 31.12.2018, зокрема, позивач працював повний робочий день на підземних роботах у шахті ТОВ «Краснолиманське» на посаді помічник начальника дільниці з підготовчих робіт, що передбачено Список №1 (довідка про підтвердження пільгового стажу № 9 від 10.01.2022).
У період з 14.09.2021 по 30.09.2021, зокрема, позивач працює повний робочий день на підземних роботах у шахті ТОВ «Шахтобудівельна Компанія» на посаді майстер гірничий підземний гірничопрохідницької дільниці № 5, 6, що передбачено Список №1 (довідка про підтвердження пільгового стажу № 02/19 від 10.01.2022 ТОВ «Шахтобудівельна Компанія»).
Відповідно до наданого витягу Форми РС-право вищевказані періоди роботи не зараховано до пільгового стажу позивача.
Також позивач у позовній заяві вказує, що пільговий стаж, що визнає відповідач, складає повних 20 років. Вважає, що визнаний (неоспорюваний) відповідачем пільговий стаж на підземних роботах за Списком №1 із шкідливими і особливо важкими умовами праці відповідач мав призначити пенсію із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 Закону №1788, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам. Тобто, 60 років – 20 = 40 років. Враховуючи висновки Конституційного суду України щодо застосування ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та оскільки на момент звернення із заявою є наявні стаж роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років пільгового стажу за Списком №1, та враховуючи норму про зменшення віку, передбаченого ст.12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи, він має право на пенсію за віком на пільгових умовах, із зменшенням віку.
Спірним питанням даних правовідносин є не врахування відповідачем до пільгового стажу позивача періодів його навчання/роботи, а також відмова призначити позивачеві пенсію на пільгових умовах відповідно до п. “а” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015  № 213-VІІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, відповідно до заяви про призначення пенсії.
Перевіряючи спірне рішення відповідача на відповідність критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.
Нормами ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.
П. 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф "б" цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 N 637.
П. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 N 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 N 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови N 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.
Суд зазначає, що всі записи про роботу в спірні періоди внесені у трудову книжку, вчинені чітко та зрозуміло. Суд звертає увагу, що відповідач не мав зауважень до оформлення трудової книжки позивача, та записів в ній.
Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.
Проте, зі змісту оскаржуваного рішення не вбачається, що управлінням було надано належну оцінку всім наданим позивачам документам. 
Суд першої інстанції вірно не прийняв довід відповідача, що позовні вимоги про зарахування до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1 періоди з 26.06.1998 по 31.08.1998, з 29.06.1999 по 31.07.1999 та з 02.08.2000 по 30.08.2000, з 06.08.2001 по 20.08.2001, з 01.01.2007 по 28.02.2007, з 25.11.2007 по 31.12.2007, з 22.12.2008 по 31.12.2008, з 05.11.2009 по 31.12.2009, з 21.12.2010 по 31.12.2010, з 18.11.2011 по 31.12.2011, з 09.12.2012 по 31.12.2012, з 19.12.2013 по 31.12.2013, з 16.10.2014 по 24.11.2014, з 25.11.2014 по 01.12.2014, з 01.01.2015 по 02.01.2015, з 13.11.2018 по 31.12.2018, з 14.09.2021 по 30.09.2021 безпідставно звернуті до відповідача, оскільки ці періоди не враховано за рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 03.02.2022 № 056650007053. 
Підстави для відмови в призначенні пенсії позивачу викладені у спірному рішенні відповідача, в якому відсутнє посилання на рішення  ГУ ПФУ в Донецькій області від 03.02.2022 № 056650007053, як на підставу не зарахування до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1, та яке й не може бути такою підставою, оскільки відповідач розглядав заяву позивача від 11.04.2023, а не ГУ ПФУ в Донецькій області, та повинен був надати оцінку всім обставинам щодо стажу позивача.
Суд першої інстанції також правильно не прийняв посилання відповідача на результати проведеної за приписами ч.3 ст. 44 Закону № 1058 спеціалістами ГУ ПФУ в Донецькій області перевірки достовірності пільгової довідки без дати №95 арх, виданої на ім`я ОСОБА_1 підприємством ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» за період роботи з 25.11.2014 по 01.04.2018 на шахті «Краснолиманська». В акті перевірки від 03.03.2023 № 500-1003-1/360, вказано, що дані, зазначені в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, наданої для призначення (перерахунку) пенсії без дати №95арх, виданої на ім`я ОСОБА_1 , не відповідають даним у первинних документах, які зберігаються в ДП «ВК «Краснолиманська», рекомендовано надати нову довідку, раніше виданий документ вважати недійсним. Отже, вважає, що позовні вимоги про зарахування до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 періодів з 25.11.2014 по 01.12.2014, з 01.01.2015 по 02.01.2015 взагалі безпідставні.
Судом встановлено, що факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії підтверджується насамперед записами у трудовій книжці позивача.
Відомості про роботу у спірні періоди вказані у трудовій книжці, виконано чітко та зрозуміло, зауважень у відповідача не викликали, відповідно повинні бути зараховані до пільгового стажу позивача.
Відомості, що відповідач пропонував позивачу надати додаткові документи, суду не надані.
Судом встановлено, що на час звернення позивача за призначенням пенсії та прийняття оскаржуваного рішення відповідачем не надана оцінка документам, які були надані позивачем суду на підтвердження стажу у зв`язку із відсутністю трудової книжки або необхідних записів у ній, згідно п.3 Порядку №637.
Таким чином, спірне рішення відповідача не відповідає 1, 3, 5-8 критеріям визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, відповідно є протиправним та підлягає скасуванню.
В той же час, записами в трудовій книжці та уточнюючими довідками підтверджується обґрунтованість вимог про зарахування до пільгового стажу за Списком 1 визначених в позові періодів, за виключенням одного: з 26.06.1998 по 01(а не 31 як зазначив позивач та суд першої інстанції).08.1998.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача в цій частині підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду – зміні. 

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити з 11.04.2023 пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням віку за Списком №1 відповідно до п."а" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, суд першої інстанції зазначив наступне.
Питання щодо зменшення віку на пільгових умовах не є спірним питанням в даній справі, оскільки відповідач відмовив в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
З приводу позовних вимог про призначення пенсії позивачу, місцевий суд вважав за необхідне зазначити, що у межах спірних правовідносин адміністративним судом не здійснюється призначення пенсії, а перевіряється виключно законність рішення органу пенсійного фонду, за наслідками чого суд може визнати протиправними такі рішення, дії чи бездіяльність, та як наслідок - зобов`язати вчинити певні дії.
Слід звернути увагу, що функції органів Пенсійного фонду щодо обчислення страхового стажу особи та призначення пенсії за віком відносяться до виключної компетенції відповідача.
Отже, за висновком суду першої інстанції, він не може перебирати на себе функції, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, зокрема - функції щодо призначення пенсії.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.
Як вбачається з оскаржуваного рішення відповідача, підставою для відмови в призначенні пенсії є відсутність необхідного пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до п.3 статті 114 Закону № 1058.
Звертаючись до суду, позивач зазначив, що його пільгового стажу роботи більше ніж 20 років, який не заперечується відповідачем, достатньо для призначення пенсії зі зниженням віку відповідно до положень п. «а» ч.1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.
Отже, предметом нинішнього спору є наявність чи відсутність у позивача права на призначення пенсії відповідно до положень п. «а» ч.1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ за наявності пільгового стажу роботи більше 20 років. 
Відповідно до ч.3 ст.242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. 
Підставою для звернення до суду стала відмова в призначенні пенсії, в незалежності від того, мотивована відмова, чи ні відповідачем, а предметом спору - наявність чи відсутність у позивача права на призначення пенсії відповідно до положень п. «а» ч.1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ за наявності пільгового стажу роботи більше 20 років. 
Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово вказував на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. 
Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. 
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. 
Відтак, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. 
Отже, суд повинен був під час розгляду справи оцінити надані докази та перевірити пільговий та страховий стаж роботи та чи достатньо його для наявності права позивача на призначення пенсії відповідно до положень п. «а» ч.1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, а зобов`язання відповідача за достатньої його наявності призначити пенсію із врахуванням такого стажу роботи не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, та виключало б можливість повторного порушення прав позивача з тих самих підстав відповідачем.

Щодо суті спору.
Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, в редакції до 01.04.2015, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
З 01.04.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, яким також внесені зміні до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в новій редакції, зокрема, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
Конституційний Суд України 23.01.2020 за результатами розгляду справи  № 1-5/2018 (746/15) прийняв рішення № 1-р/2020 та вирішив таке:
- визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII;
- стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що як згідно редакції пункту а) частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, так і відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах чоловіки мають після досягнення 50 років. 
Також при розгляді заяви позивача про призначення пенсії слід враховувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21 квітня 2021 року в зразковій справі №360/3611/20, відповідно до яких має право на призначення пенсії особа, яка:
звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23.01.2020 з підстав, визначених статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;
на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років;
набула стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».
Отже, право на призначення пенсії особа має, якщо відповідає одночасно всім переліченим вище в Законі № 1788 умовам.
При цьому застосування законодавцем терміну «після досягнення 50 років» свідчить про встановлення мінімального віку в 50 років для призначення пенсії на пільгових умовах за п. «а» ч.1 ст. 13 Закону № 1788, що є обов`язковою умовою.
Положення абзацу четвертого п. «а» ч.1 ст. 13 Закону № 1788 про те, що працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам, - є додатковою можливістю вийти на пенсію раніше 60-річного віку за певної умови, проте, не раніше 50 років. Приписи абзацу четвертого п. «а» ч.1 ст. 13 Закону № 1788 підлягають застосуванню у нерозривному взаємозв`язку з нормами попередніх абзаців цього ж пункту. 
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що вимога пільгового стажу містить вислів «не менше 10 років», тобто, при наявності більше 10 років такого стажу все одно право на призначення пенсії виникає після досягнення 50 років.
Отже, права на призначення пенсії за наведених ним підстав позивач не має.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду – зміні як в резолютивній, так і в мотивувальній частинах.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Оскільки апеляційна скарга позивача відхилена, понесені ним витрати в апеляційній інстанції відшкодуванню не підлягають. Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору (за подання апеляційної скарги), за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України,          
                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року у справі № 200/2268/23 – змінити в мотивувальній частині, а також в абзаці третьому резолютивної частини слова і цифри «з 26.06.1998 по 31.08.1998» замінити словами і цифрами «з 26.06.1998 по 01.08.1998».
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року у справі № 200/2268/23 - залишити без змін.
Повне судове рішення – 26 вересня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко
Судді                                                                                  А. А. Блохін                                                                                                                                                    І. Д. Компанієць